A répaíevelei pusztUó paizsos bogarak. 



137 



hátra és teste fölé hajlít, hogy így hátán a nedves piszkot (leved- 

 lett bőrét és ürülékét), a mely bizonyára némi védelmet nyújt 

 neki üldöző ellenségei ellen, a lecsúszásban megakadályozza. 

 Lába rövid, hegye egy-egy erős, de rövid hajlott karommal vég- 

 ződik. A lárva, ha megnőtt, 7— b mm., villás nyúlványa pedig 

 3*5 — 4 mm. nosszú. 



Bábja, a mely szintén feltűnő alakú s a lárvával egy helyen 

 él, lapos testű, a lárvánál rövidebb és nem olyan feltűnően villás 

 farú, bár testhegye szintén két, de rövidebb nyúlványnyal vég- 

 ződik. Színe zöld, de szélei fehéresek, hátán üét sárgásfehér sáv 

 van. A mellkas paizsa nagyobb a lárváénál, olyan nagy, mint a 

 bogáré, de széle elül és oldalt tüskés. A potroh első öt szelvé- 

 nyének oldalán egy-egy előre álló, szárny szerű lemez van, köztük 

 az első a legnagyobb, a többi fokozatosan kisebbedik. 



Más labodabogarak. A paizsos labodabogárral egyidejűleg 

 előfordulhat a répán a zöld labodabogár (Cassida viridis L.), a 

 mely 9 — 10 mm. hosszú, tehát hosszabb és szélesebb az előbbi- 

 nél, domborodottabb hátú és zölclszínű ; fedőszárnyán nincsenek 

 fekete foltok és felszíne sűrűn, rendetlenül pontozott ; pontsorok, 

 bordás pontsorközők szintén hiányzanak róla. Lárvája szakasztott 

 olyan alakú, mint a paizsos labodabogáré, de valamivel nagyobb 

 és világosabb színű, hátán egy sötétebb sáv van, a mely két 

 fehér sáv között halad s a mely a test negyedik szelvényén a 

 legszélesebb ; a két fehér sáv befelé tekintő széle zeg-zugos ; a 

 mellkas tüskéje hosszabb, mint ama fajnál, a rajta levő ágak 

 hosszabbak és számuk is nagyobb. Hátán a levedlett bőrmara- 

 dékok között lévő . ürüléke nem csomós, hanem fonalas. Nem 

 annyira labodán, mint inkább az erdei tisztes-fűvön (Stachys 

 silvatica) él, a mely neve ellenére nemcsak az erdőben, de 

 Alföldünk rónáján is közönséges ; hogy akad-e a mi szántóföldi 

 és szintén közönséges tarlóvirágunkon {Stachys annua) is, nem 

 tudom. 



A hosszúkás labodabogár (Cassida vittata Vili., vagy más- 

 ként óblonga Iliig.) a paizsos labodabogárnál kisebb, csak 3 "8 — 4 

 mm. hosszú és keskenyebb. Az élő bogár színe zöld; fedőszár- 

 nyáról a fekete foltok és pontok hiányzanak ; fedőszárnyának 

 felszíne pontsoros ugyan, de a pontsorközök nem bordásak. E 

 bogár kártevéséről és lárvájának megbízható leírásáról nem 

 találok megemlítést. Az eset, a me'y Cassida vittata V.-t a répa- 

 pusztítók irodalmába juttatta, 1870-ben történt. Róla a bécsi 

 cs. k. állat- és növénytani társaság ezen év jun. l.-i ülésén 



