Magyarország szú-féíéi. 



171 



szeben, Szent- Erzsébet. Nagy Csűr, Szász-Újfalu, Fogaras, Dicső- 

 Szent-Márton, Szászrégen, Resicza ; Horvátország: Osijek ; 

 B o s z n i á-ban (Sarajevo) közönséges. 



Különböző gyümölcsfákat támad meg. Rágványa úgy a 

 törzsön, mint az ágakon található, a menetek 5 — 10 cm. hosz- 

 szúak és felülről lefelé vagy megfordítva, a lárvamenetek pedig 

 jobbra-balra haladnak. *A rágványok a fákon sűrűn vannak és 

 sokszor érintkeznek. A kéreg felületén sok kirepülési nyílás szo- 

 kott lenni. Rajzása április végére esik és kedvező időjárás mellett 

 évenkint egy második ivadéka is fellép. Bogarunk polyphag faj, 

 mely a szilva, cseresznye, alma, körte, galagonya, szilfa és 

 egyéb fákban is él, de csak beteges fákat, letörött ágakat tá- 

 mad meg. 



A törzsfajon kívül nálunk két faj változata is található : 



var. pini Ratzeburg. Kissé nagyobb mint a törzsfaj, a 

 szárnyfedők skulpturája mélyebb, a közterecskék pontsorai olyan 

 erősek, mint a pontozottbarázdák. 



Termőhelyei : Remecz, Nagy-Mihály 



ab. castaneus Ratzeburg. A szárnyfedők, az előtör hátának 

 elülső széle és töve, a melltő és az első és második has- 

 lemez, valamint a többinek külső szöglete vörös. 



Termőhelyei: Kőszeg, Bártfa, Tárkány, Szinnaikő, Beszkidek, 

 Nagy-Csűr, Szász-Újfalu, Herkulesfürdő. 



6. Eccoptogaster carpini Ratzeburg. Szurokfekete, kissé 

 fénylő, a szárnyfedők barnák, a csápok és a lábak szára és feje 

 barnás-sárgák. Az előtör háta olyan széles, mint a milyen hosszú, 

 előrefelé keskenyedő, sűrűn és erősen, a középen finomabban 

 pontozott. A szárnyfedők barázdáinak és közterecskéinek pontsorai 

 egyforma erősek, oldalt szabálytalanul pontozottak, hátsó szélük 

 felül is rovátkos. Hossza 3 — 3*5 mm. 



Előfordul egész Közép-Európában, de mindenütt ritka. Ter- 

 mőhelyei : Soóly, Kis-Azar, Tárkány, Szászka, Kazán; Bosznia: 

 Sarajevo. 



A gyertyánfában (Carpinus betulus L.) él, de bükkfából is 

 gyűjtötték. Az anyamenet 1 cm. hosszú, kissé hajlott haránt- 

 menet, a mely mélyen benyúlik a külső fakelmébe, a lárvamene- 

 tek a fatörzs sugarainak irányában haladnak és mélyen a fakel- 

 mébe hatolnak be. 



