studier äver skogsgränserna i norra delen av Lule Lappmark 7 



Gemensamt för dem alla är, att björkregionen har en mycket ringa vertikal 

 bredd. Längst i O saknas den t. o. m. alldeles, och björkskogsgränseu ligger lägre 

 än barrskogsgränsen. Belysande exempel härpå är det 648 m höga fjället Tele- 

 töisentunturi 50 1cm ONO om Gellivare. Å detta går björken på sydsidan som 

 en- eller f lerstam migt, manshögt träd i verkliga bestånd^ upp till 

 538 m Ovanför denna nivå förekommer den blott som buske (»buskträd». Se Lindman 

 36, s. 241) alltmera tunnsådd till en nivå av 620 m, där det sista fullständigt 

 isolerade björkindividet anträffas. Det har en höjd av 0,6 m. Det översta glesa 

 beståndet av trädformig tall når däremot 563 m ö. h. och den översta tallplantan, 

 som har en höjd av 0,6 m, 631 m ö. h. 



H. Hesselman foto Vi 1913. 

 Fig. 1. Pjälloåive sett från Allavare. Typiskt lågfjäll nära Lina älvs station 



i Gellivare-trakten. 



På liknande sätt förhåller det sig å Nautanens långa bergrygg, som ej reser 

 sig högre än 555 m ö. h. ^. Längs nästan hela krönet finnas glesa tallbestånd med 

 0,6 — 0,8 m höga björkbuskar som undervegetation. Trädformig björk går här ej 

 högre än 533 w ö. h. 



Utom dessa finnes det ett antal lågfjäll, på vilka björk- och barrskogsgrän- 

 serna sammanfalla eller björkskogsregionen är synerligen obetydlig; dess övre gräns 

 är då vanligen belägen på jämförelsevis låg nivå. De kunna jämte de nyssnämnda 



' Den linje, vid vilkén denna björktyp upphör, uppfattas i den följande framställningen 

 som björkregionens övre gräns. 



^ Höjdsiffran å kartan markerar ej högsta toppen. 



