studier över skogsgränserna i Norra delen av Lule I.ap|)ii)ark 13 



Medelnivån för övre björkskogsgränsen är i högfjällszonen alltså blott 10 m 

 liögre än i det sammanhängande lågfjällsområdet. Av tab. 3 framgår dessutom att 

 den hela högfjällszonen igenom tyckes ligga på i stort sett samma nivå, vilket 

 synes överensstämma med de resultat, till vilka Hamberg nyligen kommit {14). 



Den absoluta nivåvariationen i denna'zon är ej mindre än 230 — 240 ?». Den 

 klimatiska skogsgränsen går nämligen på vissa fjällsluttningar omkring Kårtjejaure 

 och Suorvajaure ned till 490 å 500 m. Likaledes torde medelvärdet för den lokala 

 nivåvariationen vara större än i föregående zon, allt angivande stor ojämnhet hos 

 lokalklimatet. 



Den västliga fjällzonen. 



Denna zon skiljer sig från den föregående bland annat därigenom, att inga 

 andra skogar finnas här än siibalpinu. Barrskogen upphör nämligen redan i 

 högfjällsområdet. Björksregiouen når därför ända ned i dalbottnarne, och dess 

 vertikala bredd blir avsevärd i O, där den övre skogsgränsen ligger på ungefär 

 samma nivå som å de intill stötande högfjällen. Karaktäristiskt är emellertid att 

 dalbottnarna hastigt stiga mot V, och att skogsgränsen faller i samma rikt ling. 

 Härav blir följden att björkregionen snart »kilar ut» i V. Skogsgränsens hastiga 

 sänkning mot V framgår av tab. 4. 



TAB. 4. 



Övre björkskogsgränsens nivå i den västliga fjällzonen. 



Exposition 



Björkskogs- 

 giänsens nivå 



Exposition 



Björkskogs- 

 giänsens nivå 



Julletjâkko , 



Pålnotjåkko 



Åiveketjetjåkko 



Terrasser vid Kisuris 



jokk.... 



Snjuttjotes korsö 



Stuor Seggok 



sso-so 

 so 

 s 



NV 



O, v 

 sv 



725 

 716 

 701 



645 



680, 665 

 652 



Stuor Seggok 



Svaltjajokk (enl. M s 



250) 



Littak 



Tjärok 



Skejatjåkko 



v 



NO 

 SV 



sv 



SO 



sv 



596 



635 

 628 

 618 

 646 



580-600 



På grund av den starka nivåvariationen hos den övre björkskogsgränsen är 

 ett medelvärde här utan betydelse. Gränsens sänkning mot V utvisar en hastig 

 förändring av det allmänna klimatet i denna riktning. Den absoluta nivåvaria- 

 tionens stora belopp — mera än 200 m — behöver därför icke tolkas som ett 

 symptom av stora olikheter hos lokalklimatet. Emellertid finnes det en annan om- 

 ständighet — som visar att detta verkligen är av mycket växlande karaktär. Medel- 

 värdet för den lokala nivåvariationen är nämhgen utan tvivel mycket stort — kan- 

 ske st()rre än i någon annanzon. Pålnotjåkko uppvisar ju en differens mellan SO- 

 oeh NV sidan på 80 m. Vid Snjuttjoteskorso träffar man isolerade björkdungar, som 

 alltså markera den övre björkskogsgränsen, på 665—680 meters höjd, medan skogs- 

 gränsen på V-sidau av de längre norrut belägna terrasserna ej når högre än 



