Iakttagelser över melafyrerna i Tolângatrakten 33 



åt nordost befintliga å berggrundskartan ' utmärkta gångarna (Ryd-Frenniuge- 

 Rönuås-Vesterstad) visa typisk Kongadiabas, och å andra sidan bältet når nästan 

 fram till silurfältets gräns mot de raesozoiska bildningarna. Vad åter beträffar 

 bergartens utbredning åt nordväst och sydost kan den givetvis förmodas vara be- 

 tydhgt större än vad hittills kunnat visas. Bältets sträckning i denna led samman- 

 faller med gångarnas och båda med den alluiänna riktningen av de stora brott- 

 linierna i Skåne. Sydost om Tolånga-området påträffa vi inom de närmaste 20 km 

 inga eruptivgångar; mellan Tomelilla och Skånes sydöstra kust uppträda emellertid 

 dylika synnerligen talrikt, men efter kartbladsbeskrivningarna att döma torde de 

 alla utgöras av vanliga diabaser och proterobaser. Ett par av de senare uppgivas 

 dock vara starkt kalkhaltiga ^ och torde möjligen kunna vara besläktade med de 

 här beskrivna horublendeförande formerna. Från BoUerup föreligga prov, som visa, 

 att därvarande eruptiv utgöras av olivindiabas med intersertalstruktur och fullstän- 

 digt omvandlat, mörkbrunt glas. 



Nordväst om Tolångaorarådet uppträda gångfor miga eruptiver å flera ställen 

 så t. ex. vid Ovedskloster (Frualid) och trakten däromkriug, vidare vid Rövarkulan 

 NO om Löberöd station och i Drakekullen mellan Hurva och Snogeröd stationer. 



o 



A de båda sistnämnda ställena är bergarten grågiön, starkt vittrad och rik på 

 kalcit. Det är högst antagligt att bergarten bär är av samma slag som i Tolånga. 

 Vid Drakekullen är bergarten även i så måtto lik den i Tolånga kyrkbacke att den 

 ät rik på främmande inneslutningar, vilka dock till större delen äro brottstycken 

 av den genomsatta gotlandiska skiffern. 



Vad bergarten vid Fruahd beträffar, har man visserligen med hänsyn till dess 

 geologiska uppträdande all anledning förmoda, att den, såsom Törnebohm & Hennig 

 anse troligt, tillhör samma eruptionstid som Tolångamelafyrerna. Att dess minera- 

 logiska sammansättning dock ej överensstämmer med de senares kan man strax 

 förvissa sig om vid en jämförelse dem emellan. Hos Frualidbergarten dominerar 

 plagioklasen vanligen fullständigt, och ofta finner man den i två tydligt skilda genera- 

 tioner. Den är idiomorf gentemot augiten, vilken senare sällan förekommer i större 

 mängd och i fiera av de föreliggande proven t. o. m. helt saknas. Olivinen kan före- 

 komma i tämligen stora kristaller, men den kan också Hksom augiten saknas. Där 

 den förekommer är den alltid starkt omvandlad och rik på magnetitstoft. Tilläggas 

 bör, att Frualidbergarten mycket ofta visar ofitisk struktur, vilket, som förut nämnts, 

 aldrig är fallet med Tolångamelafyrerna. Det föreliggande materialet från Fruahd 

 är ganska stort och har underkastats en noggi-ann mikroskopisk undersökning. 

 Denna undersökning har, tillika med iakttagelserna i fältet, givit vid handen, att 

 bergarten har en mycket växlande struktur och mineralogisk sammansättning. 

 Törnebohm & Hennig beskriva också tre olika typer av bergarten, vilka givetvis 

 övergå i varandra och även måste vara förbundna med de former, jag haft till- 



' TÖRNEBOHM & Hennig, Bl. 1 — 2. 



^ Beskr. bl. Simiishamn, sid. 42. 



Lnnds Universitets Årsskrift. N. F. Avd. 2. Bd 13. 



5 



