Iakttagelser över melafyrerna i Tolångatrakten 



29 



övergår liornblendet i grön, ej pleokroistisk klorit, och ej sällan finner man små horn- 

 bi endestänglar inhöljda i detta mineral (Tafl. 3, fig. 5). Vid fortsatt omvandling undan- 

 tränges kloriten av finkornig-tät kalcit, brun eller grå av hämatit och magnetitstoft. 



Bergartens glasbasis är som förut nämnts någon gång frisk. Den är då ljusbrun, 

 mera sällan färglös. Vid vittring övergår den i en otj'dligt dubbelbrytande kryptokri- 

 stallin massa, vilken vid fortsatt omvandling uppdelas i grå eller gråbruna kalcit- 

 och gröna kloritaggregat. 



Mandlarna utgöras dels av kalcit dels av samma isotropa mineral som omnämnts 

 från ett par av de andra melafyrgångarna. Detta senare mineral förekommer huvud- 

 sakligen i de bruna, glasiga partierna, oftast tillsammans med kalcit. Dubbelbrytning 

 har med hjälp av »teinte sensible» någon gång kunnat spåras i mineralet. De dubbel- 

 brytande delarna sakna bestämd form och övergå omärkligt i de fullständigt isotropa. 

 Genomgångar saknas men oregelbundet löpande sprickor äro vanliga. Dessa äro 

 fyllda av ett tydligt dubbelbrytande, färglöst mineral. Det isotropa mineralet är ej 

 sällan idiomorft gentemot kalciten. Genom utpreparering har kristallformen kunnat 

 bestämmas till ikositetraeder och kub, den förra vanligen dominerande. Sp. vikten 

 bestämdes med Thoulets lösning till 2.177. Hårdhet > 6.5. Brottet är mussligt 

 eller splittrigt. Genomgångar saknas. Ljusbrytningen är svag, föga större än hos 

 ricinolja [n — 1.478) och tydligt svagare än hos xylol [n = 1.487). Brytuingsexpo- 

 nenten kan således anses vara ungefär 1.480. Mineralet smälter lätt i Bunsenlågan 

 till en mer eller mindre blåsrik kula. Det löses ej i utspädd klorvätesyra. 



Då mineralet ej kunnat indentifieras med något förut känt, kommer en analys 

 att göras å detsamma, och jag hoppas att i samband med publicerandet av denna 

 även kunna fullständiga de här lämnade uppgifterna om mineralet. 



Huruvida det ovan angivna mineralet är identiskt med det isotropa mineral 

 som beskrives av Eichstädt från basalten vid Gunnarp och andra platser^ och av 

 Martin från Oldenburgska basaltblock ^ har ej undersökts. 



Övriga i Tolångatrakten uppträdande melafyrgångar. 



Utom de ovan anförda melafyrgångarna finnas i Tolångatrakten flera andra, 

 vilka dock ej synts mig kräva en utförlig beskrivning. Bergarten är i stort sett 

 densamma som i de övriga gångarna; även i riktning (N .35° W— N 55° W) och i 

 det geologiska uppträdandet äro de alla lika. A ett par ställen anträffades skarp- 

 kantiga block i sådan mängd, att all anledning fanns att antaga förefintligheten av 

 anstående bergart. Prov togs även från dessa ställen och visade sig vara av samma 

 art som i de direkt iakttagna gångarna. Från följande platser har bergarten undersökts. 



1) 400 m norr om Tolånga kyrka finnes å vägens västra sida en mindre skär- 

 ning i gotlandisk märgelskiffer. I denna synes en smal melafyrgång. Bergarten är 



' Eichstädt, Skånes basalter, sid. 30. 



Martin, Erratische Basalte aus dem Diluvium Norddeutschlands, sid. 509 o. a. 



