22 



Assar Haddinj;; 



gångar mellan de båda generationerna synas helt saknas, vilket givetvis tyder på 

 en relativt hastig steluing. Cxångeu är också betydligt mindre än den förut be- 

 skrivna, i vilken som nämnts de båda augitgenerationerna ej kmide med säkerhet 

 skiljas från varandra. Vid bergartens vittriug omvandlas augiten i pleokroistisk 

 (gröngul) klorit och linkornig kalcit. 



Plagioklasen uppträder dels som stängliga, väl utbildade kristallei- dels som 

 allotrimorf fyllnad i grundmassan, den senare starkt späckad med apatit- och augit- 

 nålar. Den idiomorfa plagioklasen är säkerligen delvis intratellurisk; kristallerna 

 äro av växlande storlek men få dock aldrig karaktären av strökorn. I optiskt hän- 

 seende visar denna plagioklas samma egenskaper som plagioklasen i den förut 

 beskrivna gången och bör således betraktas som basisk labrador. 



Den effusiva, allotrimorfa plagioklasen intar en icke oväsentlig del av grund- 

 massan och synes stundom nästan helt ersätta bergartens glasbasis. 



Oliviii förekommer sparsamt i tämligen stora, väl utbildade men alltid full- 

 ständigt omvandlade kristaller. Bland omvandlingsprodukterna märkas främst grön 

 serpentin och kalcit. Det senare mineralet är kryptokristallint eller finkoruigt, stun- 

 dom färglöst men lika ofta grått eller brunrött av magnetit- eller hämatitstoft. I 

 enstaka olivinpseudomorfoser finnes utskild magnetit hopad i större mängd i kri- 

 stallens perifera delar, vanligen är dock magnetitmängden obetydlig eller omärkbar. 



Grundmassan visar aldrig friskt glas, och d3dikt torde ej ha förekommit i större 

 mängd. De obetydliga, grumliga, grå-grön-bruna partier, som uppträda spridda i 

 hela bergarten äro dock utan tvivel omvandlat glas. Till dessa sluta sig här och 

 var smärre anhopningar av sekundära mineral såsom klorit och kalcit, stundom 

 bildande tydliga mandlar. Yttre delen av dessa består nästan alltid av grön, otyd- 

 ligt dubbelbrytande klorit, kärnan däremot vanligen av relativt grovkristallin kalcit. 

 Någon gång utgöres emellertid även kärnan av klorit, vilken dock skiljer sig från 

 den i skalet, dels genom sin svagare färg, ljusgul-ljusgrön ofärgad, dels genom sin 

 något starkare dubbelbrytning. 



De övriga i bergarten observerade mineralen äga i stort sett samma utbildning 

 som i den först beskrivna melafyrgången. 



Näsby västra melafyrgång 



Strax väster om landsvägsbron anstår melafyr i ett mindre märgeltag å vägens 

 s()dra sida. Den genomsatta bergarten utgöres av grå-brun, tunnkluven, gotlandisk 

 skiffer. Gångens mäktighet växlar från till 1 m.; dess riktning är N 50" W. 



Bergarten är till utseendet mycket växlande : än mork, tät och basaltisk, i 

 homogen eller knölig och i senare fallet av skiftande färg och hårdhet, än åter 

 mörkt grâgn'in och bandad. Vittrad blir den grå och här och var rik på vita kalcit- 

 mandlar. Makroskopiskt är bergarten alltid tät och utan strökorn. 



