Iakttagelser över nielaf_vreiiia i ToJångatrakteii 21 



apatit- och plagioklasstänglar samt troligen ock augitnålar. Glaset påträffas friskt 

 endast i gångens centrala del och är eljest omvandlat i ett otydligt kristalhnt 

 aggregat, grått och grumligt av utfällt magnetitstoft. De i denna omvandlade 

 grundmassa ingående augitkristallerna framträda endast sora mörkare grågröna 

 korn utan skarp begränsning. PlagioklasHsterna och apatitstänglarna äro däremot 

 oförändrade ävenså grundmassans allotriraorfa fältspat. 



Främmande inneshitningar. Som främmande inneslutningar uppträda brott- 

 stycken av den genomsatta gotlandiska lerskiffern. Dessa stycken äro hornfelsartade, 

 till färgen grå, ofta med en dragning i rött. Under mikroskopet visa de sig som 

 en grå, grumlig massa med flockar av kryptokristallin kalcit och enstaka små kvarts- 

 korn. Melafyren är i det på inneslutningar rika salbandet mycket finkornig och 

 saknar strökorn. Augiten är starkt tillbakaträngd ; vid kontakten består bergarten 

 helt af plagioklas och raagnetit jämte apatit och glasbasis. 



Som främmande inneslutningar torde möjligen även de förut omnämnda bruna 

 glasbollarna böra betraktas. De äro vanligen tydligt avgränsade från den egent- 

 liga melafyrens grundmassa men kunna dock stundom vara liksom upplösta eller 

 inknådade i denna. De bestå av en mörkbrun, vanligen omvandlad glasmassa med 

 talrika mikroliter och små plagioklaslister samt enstaka augitkristaller. Därjämte 

 uppträder i dem även biotit, stundom synnerligen rikligt. 



Näsby mellersta melarfyrgång. 



Omkring 400 m öster om bron i Näsby framsticker vid södra sidan av ådalen 

 melafyr i en mindre skärning i grå, gotlandisk märgelskiffer. Melafyren är till 

 större delen starkt omvandlad, men även relativt friska partier ha påträffats. Dessa 

 senare äro svarta, basaltiska med makroskopiskt iakttagbara, glänsande, svarta 

 augitströkorn. Den omvandlade bergarten är till färgen grå, ofta med väl synliga, 

 vita, ljusgrå eller grönaktiga strökornspseudoraorfoser. Mandlar förekomma täm- 

 ligen talrikt men äro så små, att de knappast observeras med blotta ögat. 



Under mikroskopet visar sig bergarten bestå av augit, plagioklas och olivin 

 jämte magnetit, apatit och glasbasis. Mera tillfäUigtvis uppträda hornblende och 

 kromit. Som omvandlingsprodukter uppträda städse serpentin, klorit och kalcit 

 jämte magnetit och något hämatit. 



Strukturen är hypokristallin porfyrisk, mest riktningslös men stundom flui- 

 dalartad. 



De i bergarten ingående mineralen ha i stort sett samma utbildning som i 

 den förut beskrivna melafyrgången. Några olikheter förefinnas dock och skola i 

 korthet omnämnas. 



Augiten uppträder i tvenne generationer; den intratelluriska utgöres av täm- 

 ligen stora, ända till 5 mm långa kristaller ined tydliga genomgångar efter prisma- 

 ytorna; varken zonstruktur eller tvillingbildning ha observerats. Den effusiva augit- 

 generationen består av små (0,02—0,05 mm långa) kortprismatiska kristaller. Över- 



