Studier över skogsgränserna i norra delen av Lule Lappmark 23 



(= skillnaden mell. den varmaste och kallaste timmens temperatur) som den ope- 

 riodiska (— differensen mellan dagligt absolut maximum och minimum). Nedan- 

 stående värden angiva undersökningens resultat i dessa avseenden. Siffrorna inom 

 parentes beteckna den operiodiska amplituden, de övriga den periodiska. 





12 — 30 

 Juni 



1 — 31 Juli 



1—31 Aug. 



12 Juni- 

 31 Aug. 



5 — 31 Juli 



1 — 24 Aug. 



5 Juli- 

 Si Aug. 



\'nosn:avaro 



7,0 (8,4) 



5,6 (6.9) 



5,4 (6,5) 



5,9 (7,1) 



5,9 (7,0) 



5,4 (6,8) 



5,6 (6,7) 



Puollamt/jåkko 



7,4 (8,7) 



5,2 (7,6) 



5,1 (7,0) 



5,0 (7,7) 



5,2 (7,6) 



5,2 (7,1) 



5,2 (7,3) 













4,0 (6,1) 



4,6 (6,0) 



4,2 (6,1) 



Det framgår härav att den periodiska amplituden under juli och augusti var 

 störst på Vuosmavare. Under juni dä,remot visade Puollamtjåkko stationen ett 

 högre värde än den förra. Medelvärdet för hela sommaren var dock högst för 

 denna. 



• Den operiodiska amplituden förhöll sig däremot på annat sätt, i det att den 

 visade ett genomgående högre belopp för Puollamtjåkko. Differensen mellan de 

 båda stationernas medelvärden för hela sommaren steg ända till 0,6°. Denna över- 

 vikt för området närmast högfjällen kan ej framkallas av maximitemperaturerna 

 därstädes, emedan ju dessa äro lägre än österut, utan måste bero på särskilt låga 

 minimitemperaturer. En jämförelse mellan tab. I och II ådagalägger, att Pnollam- 

 tjåkko-stationen just utmärkte sig för sådana. De up{)komma sannolikt som en 

 följd av, att kall luft från de snötäckta vidderna i högfjällen nattetid vid lugnt 

 väder sjunker ned på lägre nivåer och därstädes för kortare tid stagnerar. Sanno- 

 likt bero även de höga amplituderna för Vuosmavare under juni på denna faktor. 

 Snön kvarlåg då ännu på fjällets högsta parti, varför under lugna nätter kall luft 

 från snöfläckarna kunde sjunka ned på lägre nivåer. 



FaJclorer, vilka motverka massupphöjningurnas inflytande på temperaturen. 



De verkställda undersökningarna hava alltså givit till resultat att fjällomi'ådets 

 massupphöjningar icke åtföljas av någon högre sommartemperatur, än vad som är 

 fallet på samma nivå längre österut, utan snarare tvärtom, och detta gäller såväl 

 dygnets varmaste del som dess medeltemperatur. Detta kräver naturligtvis en för- 

 klaring. I teorien om massupphöjningarnas termiska inflytande ligger ju mycket 

 berättigat, även om, såsom Hamberg framhållit {14 s. 227), detta spörsmål ännu är 

 långt ifrån utrett. 



Som jag redan nämnt, har man i Alperna kunnat konstatera betydelsen av 

 denna faktor för temperaturförhållandena under sommaren. Genom sina detalje- 

 rade undersökningar har De Quervain visat att de centrala och högsta delarna av 

 Schweiz äro i medeltal för juli 5" varmare under den varmaste timmen än den 

 nordschweiziska högslätten, nämhgen om temperaturvärdena reduceras till samma 

 nivå. Denna differens betingas av en motsvarande höjdskillnad. Enligt Liez har 

 Alpernas högslättshknande förland mellan Neuchatel- och Bodensjöarna en medel- 



