Studier «ver skogsgränserna i norra delen av Lnle Lappmark 



47 



Vidare är busktypen särskilt väl utpräglad pä de fjäll eller fjällslutningar, där mar- 

 ken består av grus eller glaciofluvialt material t. ex. på Patjauen. Och slutligen 

 saknas den gärna på de särskilt höga av de isolerade lågfjällen, vilka just på 

 grund av sin större höjd visa något större vattentillgång i marken på skogsgräns- 

 uivån i övererensstämmelse med den lag vilken jag ovan (s. 45) skisserat. Exempel 

 härpå är Dundrets sydsida, där terrängen är jämförelvis fuktig, och där skogen går 

 ovanligt högt (se tab. 1 s. 9). 



Längre västerut avtaga busk- 

 formationerna i bredd. Redan på 

 ett av de östligaste av de sam- 

 manhängande lågfjällen, nämligen 

 Saivotjåkko, som är beläget i när- 

 heten av det nyssnämnda Appo- 

 vare, är buskgördeln obetydlig, och 

 i högfjällen och V om dessa sak- 

 nas den helt och hållet utom på 

 enstaka, särdeles torra och blåsiga 

 lokaler, där en antydan till den- 

 samma kan anträffas. Men i regel 

 är björkskogsgränsen här mycket 

 skarpt markerad. Björkbuskvege- 

 tation finnes icke mellan björk- 

 skogen och reqio alpina — som 

 nämnts kan den däremot här och 

 där vara ersatt av en videbusk- 

 vegetation — och b j ö r k t r ä d e n 

 äro t. o.m. enstämmiga ända 

 uppe på björkskogsgrän- 

 sen (se tavla I och tig. 5). 



Denna förändring från O till 

 V av björkskogsgränsens karaktär 

 försiggår alltså parallellt med för- 

 äudringarne i markens vattenhalt 



och beror i själva verket till stor del på denna. Den visar också att björkskogsgränsens 

 ringa medelhöjd på de isolerade lågfjällen i O beror på, att den där är ned- 

 pressad under sin ter m is k a gräns till följd av ogynnsamma fuk- 

 tighetsför hållanden under sommaren. Beloppet av denna nedpvessning 

 är dock naturligtvis ej begränsat till buskbältets vertikala bredd. — Markens vatten- 

 halt plägar man som bekant räkna till de edatiska faktorerna — oiu med rätt eller 

 orätt vill jag ej här närmare diskutera — men i förevarande fall äro, som jag visat, 

 växlingarna från zon till zon hos denna edafiska faktor intimt betingade av olik- 



Fig 5. 



J. Frödill folo 2/8 1913 



Trädformiga björkar på björkskogsgriinsen vid 

 Suolokajokk (Alemusjaure). 



