Barrskogsgränsen. 



I östra delen av Lule Lappmark intager barrskogen den allra största delen av 

 landets areal, och av dess olika typer synes den rena granskogen och tall-gransko- 

 gen dominera. Över hu- 

 vud torde den rena tall- 

 skogen endast förekomma 

 på särskilt torr mo- och 

 grusmark t. ex. på grus- 

 platåerna i närheten av 

 Gellivare. 



Av de tvänne skogs- 

 träden torde granen fort- 

 farande vara i framryc- 

 kande, och den synes gyn- 

 nas häri av en långsamt 

 fortgående ökning av mar- 

 kens vattenhalt. I låg- 

 fjällsområdet V om Gelli- 

 vare har den sålunda trängt 

 bort tallen ej endast på de 

 jämna ytorna utan även 

 mångenstädes på de lägre 

 bergen, där den nu kon- 

 kurrerar med björken om utrymmet. På de flesta isolerade lågfjäll når t. o. m. nu 

 ett och annat enstaka individ upp till fjällregionen, ja, stundom upp i denna t. ex. 

 på Vuosmavare. Sällan går däremot den slutna granskogen upp till regio 

 alpina. Exempel härpå finnas dock, såsom på den lilla fjällkullen närmast V om 

 sistnämnda fjäll och på Jälkavare nära Porjus. På dessa lokaler synes arten rent 

 av ha undanträngt björken på hela arealen ända upp till fjällregionen. Processen 

 torde i viss mån på dessa fjäll ha gynnats av att björkskogen i stor utsträckning 

 dödats av bladstekeln Nemaius septentrionalis (se fig. 6. Jfr 19). 



Då granen i området tydligen ännu icke nått sin klimatiska gräns, är det av 

 föga värde att sätta dess nuvarande utbredning i relation till de yttre faktorerna. 



Fig. 6. 



./. Frödin foto 3% 1912 



Björkskog dödad av Nematus septentrionalis. 

 Jälkavare V om Porjus. 



