56 



John Frödin 



huvudsakligeD på de lägre nivåerna. Högi'e upp på dalsidorna synes den mången- 

 städes saknas enbart till följd av olämpligt substrat och övermäktig konkurrens 

 från granens sida. Detta är t. ex fallet vid Mattok samt mellan Tapmoktjåkko 

 och Anutjåkko. Längre västerut går björkskogen på Rappokvares SV-sida till 

 515 m. Marken är här toiT och unga tallplantor finnas. På Juobmovarats når 

 den under likartade förhållanden lill 525 m ö. h. 



I lågfjällszonens östra del an- 

 träffas vacker tallurskog nedanför 

 rasmarken på Tarvasvarats (se 

 fig. 8). På Juobmotjåkkos SV-sida, 

 där jordbetäckningen till stor del 

 uppkommit genom vittring av sjö- 

 fallssandstenen, är det översta tall- 

 beståndet beläget 516 m ö. h, — 

 På syd- och sydvästsidan av Nieras 

 vid St. Sjöfallet finnas glaciofluviala 

 platåer och grusmassor, å vilka 

 ställvis ganska grov tallskog an- 

 träffas (se fig. 9.) Dess övre gräns 

 ligger 487 m ö. h. På den ne- 

 danför belägna fuktigare marken 

 växer Lule-dalens nordvästligaste 

 granskog. Denna upphör alltså 

 icke 2 mil nedanför fallet, såsom 

 Hoi.MERz och Ortenblad på- 

 stå {18, s. 50) ^ De nordväst- 

 ligaste bestånden finnas inlngda 

 på min karta över Sjöfallsområdet 

 (6', tavla 8). 



./. Früdin foto t9i:i. Närmast V OUI Sjöfallet äro för- 



Fig. 9. En av de översta tallarne på Nieras' sydsluttnir.g hållandena på grund av den starka 



vindexpositionen och ringa jord- 

 betäckningen synnerligen ogynnsamma, och såväl björk- som tallskogen uppträder 

 därför endast sparsamt. Ett glest, av brand hårt medtaget tallbestånd finnes på 

 N-sidan av Kårtjejaure nära Lilla Sjöfallet, liksom även några sådana finnas SV^ 

 om nämnda sjö. På Napals sluttningar mot Suorvajaure träffas också strödda 

 tallar. På Luledalens botten finnas enstaka sådana och ställvis vackra bestånd 

 nedanför Maukovare och på Vuoksanjarka. På Skitnjanjarka stå tallarne mera 

 spridda och förete ett tynande utseende. De utgöra den nordvästligaste ut- 

 posten av tallen på Lule-dalens botten. — På den nordöstra dalsidan finnas där- 



^ Alb. NiLSSoy uppgiver att granen går längre mot NV på dalens syd- än på dess nordsida 

 a. a., s. 144), vilket är oriktigt. 



