8 



C. Kurok 



Efter h vad Bernoulli (s. 241) uppgifver, förefanns arten ej mindre rikligt i Po- 

 sen, hvarifrån dylika försändelser likaledes ägde rum till Böhmen. Än vidare 

 skall sköldpaddan enligt Strücks (1877, s. 96) utsago ännu långt in på 1800-talet 

 hafva varit så allmän i sydöstra delen af Mecklenburg-Strelitz, att man under lop- 

 pet af en del år där infångat hundratals exemplar. Samtliga författare, som studerat 

 sköldpaddans utbredning i Nordtyskland, öfverensstämma däri, att arten numera alle- 

 städes är i aftagande. Redan 1783 anmärker Schneider (s. 193), att så var för- 

 hållandet i Brandenburg, hvilkeii omständighet han tillskrifver torrläggningen af de 

 tallika käirmarkerna. Häri har man tydligen äfven en föiklaringsgrund till, att 

 sköldpaddan desslikes minskats inom öfriga anförda delar af Nordtyskland, hvartill 

 säkerligen också, såsom åtskilliga författare framhålla, kanaliseringen af därvarande 

 vattendrag i någon mån torde hafva bidragit. Men tydligen ha flera andra orsaker 

 också medverkat, såsom t. ex. i vissa traktei' sköldpaddans användning till födoämne, 

 fastän denna ingalunda kan hafva spelat en så bctN'dande roll som i Böhmen, där 

 den enligt Prachs uppgift varit egentliga anledningen till artens fullkomliga utro- 

 tande. Likväl torde, såsom Conwentz (s. 16) på grund af åtskilliga förhållanden 

 anser sannolikt, själfva hufvudorsaken till artens minskning eller försvitmande, sär- 

 skildt inom de nordligaste delarna af utbredningsområdet, väl snarast vara den, att 

 existensvillkoren för arten icke längre äro gyinisamma. 



Ehuru sköldpaddan ej är allmän någonstädes inom ifrågavarande delar af 

 Nordtyskland (utom möjligen i vissa trakter af Posen och Schlesien), gifves det lik- 

 väl därstädes åtskilliga större och mindre områden, där hon iakttagits jämförelsevis 

 ganska ofta. Till de nordligaste af dessa omiåden äro att räkna: sydöstra delen 

 af Mecklenburg jämte närmast därintill liggande ti akter af Uckermark, vidare syd- 

 östligaste delen af Hinterpommern (kr. Dranibui'g) med närmast angränsande delar 

 af Neumark och Väsipreussen (kr. Deutsch- Krone), samt därjämte i Westpreussen 

 enligt LtjHE (1909, s. 349) tvenne på hvar sin sida om Weichsel belägna, från hvar- 

 andra skilda komplex, af hvilka del östra, som från provinsens sydöstra del äfven 

 sträcker sig in i södra delen. af Ostpreussen, är det största. Det är tydligen före- 

 trädesvis i nämnda, på sjöar och andra vattensamlingar rika landsdelar, man skulle 

 hafva anledning förmoda, att arten förekommer såsom relikt d. v. s. ännu är full- 

 komligt vild, men åtskilliga omständigheter antyda, att förhållandet säkerligen är 

 detsamma å många af de spridda fyndorter, som äro belägna utanför dessa, i all- 

 mänhet föga skarpt begränsade områden. Äfven om man fasthåller vid det fak- 

 tum, att sköldpaddan förekommer ursprungligen vild inom sitt utbredningsområde 

 i Nordtyskland, kan emellertid å andra sidan ej bestridas, att äfven människan, där 

 liksom annorstädes, mer eller mindre direkt bidragit till artens spridning. I sist- 

 nämnda omständighet har man till och med trott sig hafva enda förklaringsgrun- 

 den till sköldpaddans förekomst å ett större antal inom utbredningsområdets nord- 

 ligaste delar belägna, isolerade fyndorter. I all synnerhet gäller detta åtskilliga ut- 

 med Östersjön liggande städer och deras omgifningar, där man redan på grund af 

 nu rådande lokala förhållanden ej gärna kan vänta sig, att arten alltjämt fortlefvat. 



