14 



C. Kurck 



i juni, ocli äggen läggas omkring en månad därefter. Dessa senare, hvilkas skal 

 till en början är ganska mjukt, men pä grund af iulagrade kalksalter snart hårdnar, 

 läggas å ett högländt ställe i en liten grund håla, som honan gräfver i jorden, 

 därvid fuktande denna med urinen. Sedan de noga öfverhöljts och hålan igenfyllts 

 med den uppvräkta jorden, öfverlämnas de åt sig själfva att utkläckas af solvärmen. 



Beträffande den för äggens vidare utveckling erforderliga tiden äro uppgifterna 

 likaledes ganska växlande. Ungarna framkomma enligt Marggraps (s. 5) iakt- 

 tagelser i Brandenburg redan i juni, enligt Werner däremot först i augusti eller 

 september, eller till och med, såsom Hochstetter funnit vara förhållandet i 

 södra Ungern, ej förrän i början af oktober. Enligt Rollinat (s. 39) läggas i 

 mellersta Frankrike (dep. Indre) äggen i regel i juni, mindre ofta i juli och sällan 

 i maj. Af 100 fall, då äggläggningeu åf honom iakttagits, komma nämligen 87 på 

 juni, 11 på juli och endast 2 på maj. Om sistnämnda månad är kall, uppgilVes 

 detta medföra ett försenande af tiden för äggens läggning, men en sträng vinter 

 eller sen vår spelar däremot ingen roll i nämnda afseende. Under normala år äger 

 äggens kläckning rum omkring 90 dagar efter läggningen eller, om temperatur- 

 förhållandena äro särskildt gynnsamma, till och med tidigare, men under regniga år 

 åtgår något längre tid. I de flesta fall krypa ungarna ur skalen i september eller 

 i början af oktober, sällan senare. Om väderleken då är gynnsam, begifva de sig 

 snart ut i det fria och gräfva sig ner först på senhösten, tnen i motsatt fall kvar- 

 stanna de i den ursprungliga hålan till påföljande vår. Efter hvad Maksigli (s. 92) 

 uppgifver, skulle inom Donaus nedre flodområde ungarna efter de under året lagda 

 äggen, i motsats till hvad ofvan anförts, ej lämna skalen samma höst utan först i 

 slutet af mars eller i april året därpå. I öfverensstämmelse därmed skulle, enligt 

 MiRAMS (s. 487) iakttagelser i Lillryssland (Kiew), ägg, lagda den 28 maj, ej hunnit 

 att fullt utvecklas förr än i midten af april följande år, d. v. s. efter 11 månader. 

 Härvid kan emellertid ifrågasättas, huruvida ej de ungar, hvilka enligt sistnämnda 

 båda författares uppgifter skulle hafva framkläckts på våren, i själfva verket, i likhet 

 med de af Rollinat påvisade fallen, redan på hösten varit utkrupna ur skalen och 

 öfvervintrat i sina hålor. 



De nyss framkläckta ungarna, som äro nästan cirkelrunda och ej mycket större 

 än en enkrona, ha ett mjukt läderartadt skal, hvilket först så småningom hårdnar. 

 Strax efter utkomsten i det fria begifva de sig till någon vattensamling, i närheten 

 af hvars stränder de taga sitt hemvist, lifnärande sig af i vattnet lefvande insekter, 

 maskar, snäckor o. a. d. 



Sköldpaddan växer synnerligen långsamt. Enligt Rollinats iakttagelser väger 

 en unge vid framkomsten ur ägget 4 — 6 gr., och dess ryggskal mäter då 2,3—2,7 cm. 

 ilängd och 1,9 — 2,7 cm. i bredd. Hos ett årsgammalt individ åter är vikten 10 — 17 gr., 

 och ryggskalets dimensioner uppgå till respektive 3,4 — 4,1 cm. och 3,2—3,9 cm. 

 Ett 10 år gammalt exemplar uppgifves väga icke mindre än 225 gr. och hafva en 

 ryggsköld, som håller 10,8 cm. i längd och 9,0 cm. i bredd. För individ af högre 

 ålder än sistnämnda anför Rollinat ej något mått för årliga tillväxten af vare sig 



