Fyndorter för fossil kärrsköldpadda. 

 A. Nordvästra Europa. 



England. 



East Wretham i Norfolk. Enligt A. Newton (s. 224—228) har man där i torf 

 på 7 fots djup anträffat lämningar af tvenne exemplar af Emys orbicularis. 



Mundesley på Norfolkkusten. Härifrån anför E. T. Newton (s. 304 — 306) ett 

 i torf, tillhörande »Mundesley River Bed», funnet exemplar af samma art. 



Frankrike. 



, Torfmosse vid Fontenay-le-Vicomte (dép, Seine et Oise). Från denna fyndort 

 äger Museum national d'histoire naturelle i Paris ett bukskal och några ben af 

 Emys orbicularis, efter hvad prof. M. Boule i skrifvelse af den 24 mars 1914 god- 

 hetsfullt meddelat mig. 



Torfmosse vid Bresles (dép, Oise). Ett därstädes funnet exemplar af arten för- 

 varas enligt prof. Boule i samma museum. 



Ej närmare angifven fyndort i dép. Vosges. Enligt Lydekker (s. 104) skall 

 man där, »sannolikt i lager af pleistocen ålder», hafva anträffat skalen af ett mindre 

 individ af Emys orbicularis, af hvilka afgjutningar förvaras i van Bredas samling i 

 British Museum. 



Gallo-romansk graf vid Bernard (dép. Vendée). Härifrån anför Baudouin (s. 502 

 — 503) fyndet af ett skalfragment tillhörande Emys orbicularis. 



Gallo-romansk graf vid Brétignolles (dép. Vendée). Ett dylikt, därstädes gjordt 

 sköldpaddfynd omnämnes äfven af Baudouin (s. 502 — 503). 



Huruvida de sköldpaddlämningar, hvilka enligt Baudouin (s. 507 — 508) äro 

 funna dels vid Argeuteuil (dép. Seine et Oise) i en grafhög från den neolitiska 

 stenåldern, dels vid Néris les Bains (dép. Allier) i en gallo-romansk graf, likaledes 

 tillhört Emys orbicularis, något som nämnde författare håller för troligt, torde nu- 

 mera ej kunna afgöras. 



