Den forntida utbredningen af kärrsköldpaddan 23 



orbicularis. Huruvida dessa fynd förskrifva sig från själfva Weimar, Taubach 

 eller Ehringsdorf anföres emellertid ej. Däremot uppgifvas de vara gjoi'da i kalk- 

 tuffens undre del, i Solariaskiktet (s. 27), hvilket enligt Wüst tilliiör »Konchylien- 

 bestand d». 



43. Burgtonna (Sachsen-Gotha). I skrifvelse af den 9 mars 1914 har prof. H. 

 Stille i Göttingen meddelat mig, att i Geolog.-Paläontologiska museet därstädes for- 

 varas ett skalfragment af Emys orbicularis, hvilket antiäffats å ifi-ågavarande 

 fyndort i diluvial kalktuff, tillhörande samma horisont som kalktuffen vid Taubach. 

 Skalfragmentet i fråga är till arten bestämdt af E. Geinitz (s. 278 — -279). Efter 

 hvad dr W. Schorcht i Gotha i skrifvelse af den 10 april 1915 delgifvit mig, 

 äger äfven därvarande Herzogl. Museum lämningar af arten från Burgtonna. 



44. Gräfentonna (Sachsen-Gotha). Enligt uppgift, som likaledes erhållits af 

 dr Schorcht, förvaras i Herzogl. Museum i Gotha äfven lämningar af Emys orbi- 

 cularis från denna fyndort. Det sköldpadd förande lagret utgöres också här af kalk- 

 tuff, som hvad åldern beträffar, föga skiljer sig från den vid Burgtonna. 



45. Å ett mellan Grüningen och Ottenhausen i trakten af Greussen (Schwarz- 

 burg-Sondershausen) beläget, ej närmare angifvet ställe skall man enligt E. E. 

 SoHMiD (s. 58) hafva anträffat lämningar af »den europeiska flodsköldpaddan». Dessa 

 förskrefvo sig från ett under en mäktig betäckning af sötvattenskalk befintligt torf- 

 lager, hvari på olika ställen insamlats lämningar af åtskilliga andra vertebrater så- 

 som Bos primigenius, Cervus capreolns, ett till arten obestämdt rofdjur, fräna samt 

 några smärre foglar. ïorfvens ålder kan enligt Wüst ej angifvas närmare än, att 

 den är postglacial. 



46. Lattorf vid Bernberg a. d. Saale (Anhalt). Från denna fyndort äger uni- 

 versitetets geolog. -mineralogiska samling i Halle rygg- och bukskalet af en sköld- 

 padda, hvilka lämningar Giebel (s. 1 — 11, taf. 1 — 2) afbildat och beskrifvit såsom 

 tillhörande en ny art, Emys anhaltina. Enligt honom lämnad uppgift skulle fyndet 

 hafva gjorts i brunkol. Efter hvad prof. Wüst meddelat, ha emellertid dessa sköld- 

 paddlämningar af honom befunnits tillhöra Emys orbicularis, och därtill äro de an- 

 träffade i torf. 



47. Königslutter (Braunschweig). Ett där i kalktuff funnet exemplar af Emys 

 orbicularis förvaras i Hertigl. Tekn. Högskolans mineralog. -geologiska kabinett i 

 Braunschweig, enligt hvad framlidne prof. Wilh. Blasius i skrifvelse af den 26 

 juni 1906 benäget meddelat mig. Antagligen är det samma fynd, som Wollemann 

 (s. 55) omnämner. Enhgt den senares uppgift skall man i samma kalktuff jämte 

 lämningar af människa samt föremål af shpad flinta dessutom hafva anträffat föl- 

 jande fossil: Felix domestica, Canis familiaris, TJrsus arctos, Meies taxas, Cervus 

 elaphus, C. capreolus, Bos cfr priscus, Eqmis caballus, Rhinoceros sp., Sus scrofa samt 

 åtskilliga i samma trakt ännu lef vande mollusker. Med hänsyn till å ena sidan 

 förekomsten af tamJcatt, hund och öfriga för den alluviala tiden karakteristiska, an- 

 förda arter, å andra sidan uppträdandet af Rhinoceros sp., antager Wollemann, 

 under förutsättning att sistnämnda fynd enligt uppgift verkligen förskrifver sig från 



