40 



C. Knick 



D. Sverige. 



Tid efter annan har man i Skånes torfinossar funnit skal- och benlämningar 

 af kärrsköldpaddan. Att döma af de talrika exemplar, af hvilka dylika lämningar 

 tillvaratagits och befinna sig i våra museer eller i enskild ägo, torde arten hafva 

 varit tämligen allmän i Skåne. Dess fossila förekomst såväl i Östergötland som 

 på Oland har äfven påvisats, ehuru fynden från dessa landsdelar äro få. Denna 

 sistnämnda omständighet kan visserligen i någon mån bero därpå, att torfmossarna 

 därstädes ej äro så grundligt bearbetade som i Skåne, men torde för öfrigt hafva 

 sin naturliga förklaringsgrund i dessa trakters noi-dligare läge. 



Sven Nilsson (1842, s. 11) höll en gång det ej för »absolut omöjligt, att 

 kärrsköldpaddan för kort tid sedan lefvat eller till och med ännu kunde lefva i 

 någon kärraktig trakt i södra Skåne», men oaktadt trägen uppmärksamhet alltsedan 

 dess egnats denna fråga, har intet framkommit, som skulle kunna räknas som 

 stöd för den af Nilsson antydda möjligheten. Vid undersökningen rörande denna 

 sköldpaddas nutida utbredning har man naturligtvis att särskildt vakta sig för de 

 felslut, hvartill människans åtgöranden lätt skulle kunna gifva anledning. Det är 

 ju ganska vanhgt, att från sydligare länder hem vändande resenärer medföra sköld- 

 paddor, särskildt ofta exemplar af just här ifrågavarande art, och dylika djur till- 

 handahållas för öfrigt på många ställen rent af såsom en handelsvara. Det händer 

 också ej så sällan, att förryinda eller utsläppta individ anträffas i närheten af städer 

 eller andra tätt bebyggda platser. Exempel härpå föreligga icke allenast från Skåne 

 utan äfven från andra delar af vårt land. Såväl från nämnda provins som från 

 Småland, Östergötland, Västmanland och Stockholmstrakten känner man nämligen 

 fall, då dylika ur fångenskapen undsluppna sköldpaddor, lämnade åt sig själfva, 

 återfunnits lefvande efter att hafva tillbragt en eller annan vinter i det fria. 



Såsom ett exempel på dylika fall må särskildt oumämnas, hurusom en kärrsköld- 

 padda, enligt hvad prof. Hjalmar Nilsson benäget meddelat mig, påträffats lefvande 

 icke mindre än 10 åi- sedan hon kommit ut. Tvenne i Hamburg inköpta exemplar, 

 hvilka hållits fångna i Svalöf, försvunno nämligen 1905 därifrån, utan att man 

 visste, hvart de tagit vägen. Ett af dem återfanns emellertid ett par år senare i 

 en omkring 300 m. från Svalöf belägen vattenfylld märgelgraf. Under de därpå 

 följande åren till och med 1913 har man kunnat konstatera, att åtminstone ett af 

 exemplaren i fråga kvarlefvat därstädes. Under 1914 iakttogs ej någon af sköld- 

 paddorna, men sommaren 1915 anträffades en af dessa i närheten af Svalöf. Rygg- 

 skalets längd, som hos ifrågavarande exemplar 1905 uppgick till knappt 15 cm., 

 hade under de följande tio åren ökats till omkring 18 cm., och sköldpaddans hösten 

 1915 iakttagna vikt uppgick till 880 gr. Då sköldpaddan i början af juni följande 

 år ånyo infångades, mätte hennes ryggskal 18 cm. i längd, under det att kropps- 

 vikten befanns hafva minskats till 775 gram. 



