44 



C. Kurck 



ligen väl bevarade. Det har också visat sig, att i samtliga fall, då de i fossilt till- 

 stånd anträffade sköldpaddornas läge kunnat närmare augifvas, fynden förskrifva sig 

 från nämnda gyttja eller »lefvertorf ». I de mossar, där torfveus mäktigare partier 

 för längre tid sedan tillgodogjorts och torftillgången numera är knapp, samtages 

 vanligen den på växtlämningar äfven rika »lefvertorf ven» med den för beredning 

 af bränntorf uppskurna egentliga torfven. Häri torde man hafva förklaringsgrunden 

 till, att så pass många sköld paddfynd blifvit gjorda i senare tid. 



Nilsson (1839, s. 208) trodde sig kunna påvisa vissa oUkheter i afseende på 

 skelettet mellan den fossila sköldpadda, af hvilken exemplar påträffats såväl här 

 som vid Norsholm, och den nu i uiellersta och södra Europa lefvande arten, och 

 var det på grund däraf, som han uppställde den hos oss funna formen såsom en 

 särskild varietet, Emys hitnria Bonap. var. horealis. Genom nya undersökningar 

 kom emellertid Nilsson (1860, s. 19) sedermera till det resultat, att de nämnda 

 olikheterna endast voro af individuel natur, och att ifrågavarande exemplar äro att 

 anse som fullt identiska med den typiska arten. 



5. Torfmosse å ägorna till Särslöf n:o 15 i socknen med samma namn, När- 

 mare angifvet är den belägen omkring 0,7 km. OSO om kyrkan, på ett afstånd af. 

 cirka 0,3.5 km. från det ställe, där Torrebergabäcken upptages af Segeåu. Från denna 

 mosse äger Malmö museum ett fullständigt och ett något defekt ryggskal af kärr- 

 sköldpadda, hvilka enligt påskrift äro skänkta 1871 af hemmansägaren Anders 

 Nilsson i Särslöf. Fyndstället för dessa skal är ej angifvet, utan har upplysning 

 därom först erhållits vid ett mitt besök 1885 i nämnda by. Anders Nilsson hade 

 visserligen då för längesedan lämnat orten, men efter hvad en hans f. d. granne, 

 kyrkovärden Jöns Nilsson i Särslöf, uppgaf, skulle sköldpaddlämningarna förskrifva 

 sig från den allra nordligaste delen af ifrågavarande mosse. För närmare upplys- 

 ningars erhållande häiivände jag mig sedermera till Anders Nilsson (då bosatt i 

 O. Kattarp i S. Sallerups socken), som icke allenast vitsordade Jöns Nilssons upp- 

 gift utan därtill hade åtskilligt att meddela rörande såväl dessa som andra i mossen 

 gjorda sköldpaddfynd. Enligt hans utsago härrörde de båda ryggskalen från tvenne, 

 omedelbart intill hvarandra liggande sköldpaddor, af hvilka den ena krossats af det 

 vid torfupptagningen använda redskapet. Såväl dessa som de vid flera senare till- 

 fällen, likaledes i mossens norra del, anträffade sköldpaddorna uppgåfvos hafva legat 

 i det kalkhaltiga, på snäckskal rika lager, som närmast uuderlagrade den numera 

 öfverallt uppskurna torfven, en uppgift som för ett af fyndens vidkommande be- 

 kräftats af kyrko värden Ola Jönsson i Särslöf, hvilken vid den tid, då detta gjordes, 

 uppskar torf i mossen. Samtliga dessa fynd sade Anders Nilsson sig likaledes 

 hafva skänkt till Malmö museum. Utom meranämnda båda etiketterade ryggskal 

 förvaras därstädes dels tvenne alldeles oskadda sådana, dels trenne bukskal, af 

 hvilka ett är för stort och ett för litet för att kunna hafva hört samman med något 

 af ryggskalen. Fastän någon fyndort ej heller är angifveu för dessa sistförvärfvade 

 sköldpaddlämningar, torde det likväl på grund af sistnämnda, af Anders Nilsson 

 lämnade uppgift vara ganska sannolikt, att de samtliga likaledes förskrifva sig från 



