80 



C. Kurck 



6. . . . Omkr. 50 cm. Svämtorf (altorf?), nästan svart, rik på trädlämningar, 

 särskildt grenar. Den öfvervägande mängden af dessa har visat sig tillhöra björk 

 (Betula alba L.). Af klibbal har vid profilens upptagande jämte andra lämningar 

 äfven påträffats en omkr. 30 cm. tjock stam, men huruvida denna härrör af ett 

 å fyndstället kullvräkt träd eller insvämmats å sin nuvarande plats kunde ej afgöras. 



Fossil: 



Alnus glutinosa, frukter, kottespindlar m. m. 



Betula alia, vingiösa frukter m. m. 



Carex am/pullacea, nötter. 



C. fiUformis, frukter. 



C. cfr vesicaria, nötter. 



C. spp., nötter. 



Caryophi/Uacé-irön . 



Corylus Avellana, pollen (enl. Lagerh.). 

 Lycopits enropœus, delfrukter. 



MenyantJies trifoUata, frön. 

 Myriophyllum sp., delfrukter. 

 Pinns silvestris, frön. 

 Potamogeton alpnnns, fruktstenar. 

 Ranunculus Flammula, nöt. 

 Bhamnus Frangula, frön. 

 Ruhus idcBus, fruktstenar. 

 Solanum Dîilcamara, frön. 

 Plasmodiophora alni. 

 Skalbagglämningar. 



7. . . . Omkr. 60 cm. Kärrtorf, starkt multnad och intorkad, af ljusare färg 

 än underliggande torf. Jämförelsevis fattig på bestämbara fossil, innesluter den 

 hufvudsakligast lämningar af Menyauthes trifoliata och Carices. 



Fossil: 



Alnus glutinosa, frukter, kottespindlar, gre- 

 nar. 



Betiüa alba, bark, grenfragment. 

 Carex ampullacea, nötter. 

 C. cfr filiformis, nötter. 

 C. sp , frukter. 



Corylus Avellana, pollen (enl. Lagkrh.). 

 Lycopus enropœus, delfrukter. 

 MenyantJies trifoUata, frön. 



JlyriopJtyllum rerticillafum. delfrukter. 



Pinus silvestris, frön. 



Prunus Padus, 1 fruktsten. 



Ruhus idœus, fruktstenar. 



R. sp., fruktstenar. 



Solanum Dulcamara, frön. 



Mossa. 



Plasmodiophora alni. 

 Skalbagglämningar. 



Materialet till förutnämnda yxa har erhållits af ett mellan kronan och midtel- 

 grenen, något of vanför den senare tvärt af skuret stycke af ett gröfre hjorthorn. 

 Yxan, som har en längd af c. 28 cm., är vid nacken knappast tjockare än vid 

 skafthålet. Den numera afslagna eggen, som utarbetats af hornstyckets intill 

 kronan belägna, något bredare och plattade del, synes vara åstadkommen däri- 

 genom, att hornstycket tillskärpts snedt från ena sidan, under det att det å mot- 

 satta sidan endast blifvit något afsneddadt och glättadt. Den glatta ytan torde 

 emellertid ej uteslutande härröra af slitning utan är helt säkert att tillskrifva af- 

 siktlig bearbetning. En tydhg, ehuru svagare glättning kan dessutom iakttagas 

 öfverallt å yxans yta. Skafthålet, hvars läge angifver, att här föreligger en rät- 

 yxa, är dels utskuret, dels borradt från båda sidor. Mot vanligheten befinner det 



