Allmän öfversikt och slutsatser. 



En blick på omstående kartskiss öfver Skåne, å hvilken samtliga ofvaa an- 

 förda fyndorter för fossil kärrsköldpadda äro angifna, visar, att dessa alla äro belägna i 

 närheten af provinsens södra och östra kuster. Utmed västra kusten sträcker sig 

 emellertid området knappast längre norrut än den forna landförbindelsen med Seland 

 nått och omfattar sålunda hufvudsakligast de delar af Skåne, hvilka en gång gränsat 

 till Ancylussjön. Det oaktadt finnes ingen anledning till den förmodan, att kärrsköld- 

 paddans utbredningsområde inom provinsen skulle ha varit inskränkt till det nämnda. 

 Tvärtom synes den omständigheten, att arten vid tiden för sitt utdöende här i 

 landet redan varit spridd så långt norrut som till Oland och Östergötland, snarare 

 tala för, att den under samma tidsskede haft en aUmän utbredning inom Skåne. 

 Genom de nya fyndorter, som på sista tiden kunnat påvisas, har också artens kända 

 utbredningsområde redan ökats ej obetydligt, och det är ganska sannolikt, att grän- 

 serna för detta snart nog skola än ytterligare utvidgas, om, såsom önskligt vore, 

 (let intresse, som för närvarande egnas tillvaratagandet af mossfynden, kommer att 

 fortfara. Att något fyndställe för sköldpaddan ej föreligger från de mellersta och 

 norra, mera skogrika delarna af Skåne, är mindre förvånande och kan tydligen 

 hafva sin förklaringsgrund däri, att torfven i därvarande mossar ännu ej lillgodo- 

 gjorts i samma utsträckning som i provinsens södra del. Märkligare kan då synas 

 vara, att något sköldpaddfynd ej heller är bekant från hela västra Skåne, frånsedt 

 dess sydvästra del. Anledningen torde likväl snarare vara att tillförskrifva bristande 

 uppmärksamhet än, att arten ej förefunuits. Förhållandet ställer sig nämligen på 

 liknande sätt med fördelningen af de inom provinsen påvisade fyndorterna för en 

 och annan af de större vertebraterna. Att åter så pass många sköldpaddfynd äro 

 kända från det område, som utbreder sig från Lund dels söderut, dels i SO mot 

 Ystad, beror på flera omständigheter. Därvarande torf mossar ha nämhgen icke 

 allenast varit föremål för grundhgare bearbetning än, hvad fallet varit annorstädes 

 inom provinsen, utan äro också i och för sig rikare på vertebratlämningar i all- 

 mänhet än dyhka i andra trakter. Därtill kommer, att de af Sven Nilsson med 

 hänsyn till sköldpaddans förekomst gjorda efterforskningarna hufvudsakhgeu sträckt 

 sig till detta, af honom under lång tid så godt som årligen beresta område. Samt- 



