112 



C. Knrck 



kvarter, gärna hopa sig samman. På grund däraf är väl också ganska troligt, att 

 sköldpaddorna i de få fall, då exemplaren anträffats parvis, såsom t. ex. i Särslöfs 

 och Vinninge mossar liksom å ett eller flera af Nilsson omnämuda, men ej närmare 

 angifna f3'ndställen, likaledes varit sådana, som gräft ned sig. Men om det också 

 beträffande åtskilliga sköldpaddfynd skulle kunna visas, att exemplaren äro af samma 

 ålder som omgifvaude detritusgyttja, är denna omständighet i och för sig föga 

 upplysande i afseende på tiden, då de lefvat. Såsom Wesenberg-IjUnd (s. 452) 

 framhåller, är detritusgyttjan nämligen ej karakteristisk för någon särskild geo- 

 logisk horisont men väl för ett visst igenväxningsskede, som i torfmossarnas ut- 

 vecklingshistoria närmast föregår det, under hvilket den egentliga torfven bildas. 

 Följaktligen kan detritusgyttjan icke allenast i samma trakt utan till och med i 

 olika delar af samma mosse förete ganska stor olikhet med hänsyn till fossilen. 



Ehuru klimatet under den senglaciala tiden, efter livad senare undersökningar 

 visat, haft en mildare prägel än man förut antagit, torde beskaffenheten af det- 

 samma det oaktadt varit ett absolut hinder, för att man skulle kunna tänka sig 

 att kärrsköldpaddan redan då lefvat i Sverige. En antydan om, att arten icke dess 

 mindre vid den tiden förekommit i vårt land, skulle man möjligen tro sig finna i 

 en af Sven Nilsson (1860, s. 12) lämnad uppgift af följande lydelse: »Att man i 

 Skånes gamla torfmossar träffar ben af Sköldpaddan och Renen tillsammans, hvilket 

 ådagalägger att dessa djur lefvat där på samma tid, torde förekomma mången 

 oväntadt». Det synes vara ganska tvifvelaktigt, huru man i själfva verket bör 

 tolka denna hans uppgift. Denna kan nämligen uppfattas dels så, som hade läm- 

 ningarna af sköldpaddan och renen inbäddats samtidigt med afsättningen af det 

 lager, hvari de anträffats, dels så, som skulle sköldpaddan gräft sig ner i det redan 

 färdigbildade, renbeuen inneslutande lagret. I förra fallet måste man sålunda 

 komma till det resultat, att ren och sköldpadda lefvat samtidigt, i det senare åter 

 till, att sköldpaddans uppträdande tillhört en senare period. Vidare har man att 

 taga i öfvervägande, huruvida uttrycket »träffar tillsaramans» verkligen är att förstå 

 efter ordalydelsen så, att fynd af ren och sköldpadda gjorts i omedelbara närheten 

 af hvarandra eller åtminstone i samma lager, eller om ej, såsom af flera omstän- 

 digheter förefaller troligast, ordet »tillsammans» kan medgifva en ganska tänjbar 

 tydning. Nilsson sammanställer nämligen flerstädes på detta sätt f3^nd, som ej ha 

 annat inbördes samband än, att de t. ex. gjorts i samma mosse. Eller är det må- 

 hända så, att Nilssons ifrågavarande uppgift tillkommit endast på grund af slut- 

 satser, hvilka han ansett sig kunna draga af sköldpaddfyndet från Gräfvie mosse, 

 det enda, som af honom närmare beskrifvits. Med hänsjm till tiden, då den där 

 funna sköldpaddan lefvat, framhåller han (1839, s. 209 — 210) »att i gamla torf- 

 mossar, som synas vara af lika ålder med den ifrågavarande, finnas ben af Vild- 

 svin, Elgar, Renar, m. fl.» För öfrigt är väl föga sannolikt, att Nilsson, med 



