Den forntida utbredningen al' kilrrsköldpaddan 115 



den nära fullständiga, landförbindelse, som enligt G. Dk Geeh (1896, s. 110) dä före- 

 fanns mellan denna ö och pommerska landet (Rügen). 



Om man på grund af det nu anförda antoge, att sköldpaddan invandrat till 

 vårt land under slutet af Ancylustiden, sa blir en annan fråga, huru ett dylikt an- 

 tagande skulle ställa sig till det resultat, de geologiska undersökningarna länmat. 

 Såsom man redau på förhand kunde vänta sig, har det därvid, såvidt närmare under- 

 rättelser om fyndomständigheterna förelegat, alltid visat sig, att de fossila sköldpad- 

 dorna hos oss utan undantag anträffats i lager, afsatta efter Ancylustidens inträde. 

 I de flesta fall har de sköldpaddförande lagrens ålder kunnat preciseras där- 

 hän, att de bildats efter det, att ett varmare skede af Ancylustiden tagit sin början. 

 Huruvida åter lagren i fråga verkligen härröra från detta eller möjligen förskri f va 

 sig från Litorinatiden, framgår däremot ej af de inneslutna fossilen och torde för 

 öfrigt, när det som här gäller lakustriua bildningar, vara ganska svårt att afgöra. 



Om det sålunda ej låter sig göra att efter fossilen bestämma de sköldpadd- 

 förande gyttjelagreus ålder med hänsyn till det postglaciala tidsschemat, måste vi 

 se till, huruvida ej en indirekt tidsbestämning skulle vara möjhg, t. ex. med hjälp 

 af redskap, funna samman med sköldpaddorna. »Att denna sköldpadda lefvat i 

 södra Sverige på en tid sedan landet, efter glacierperioden, fått icke blott sina 

 därstädes nu lefvande djurarter, utan äfven sedan det erhållit sina första inbyggare», 

 anser sig Sven Nilsson (1860, s. 10) med säkerhet kunna sluta till däraf, »att dess 

 qvarlefvor trätfats på åtskilliga ställen i samma torfmossar, i hvilka förekomma 

 alster af menniskoverksamhet, åtminstone från de äldsta halfvilda invånarne, som till 

 verktyg icke egde metaller, utan förfärdigande sig sådana af sten och ben.» Det 

 enda under dylika förhållanden gjorda fynd, som Nilsson uttryckligen anför, är 

 det från Oij mosse å Oland, i hvilken man, såsom å sid. 42 förut nämnts, anträffat 

 såväl sköldpaddlämningar som ett af människohand bearbetadt »kotben». Huruvida 

 Nilsson haft sig bekant någon annan mosse, där sköldpaddlämningar faktiskt före- 

 kommit i sällskap med redskap eller vapen vare sig af nämnda ämnen eller brons, 

 låter sig ej afgöra. Några uppgifter om, att så varit fallet, föreligga visserligen ej, 

 men är icke dess mindre ganska möjligt. Vi bafva nämligen åtminstone en in- 

 direkt antydan därom i Nilssons (1860, s. 14) framhållande af, att man aldrig så 

 vidt han vet tillsammans med sköldpaddor funnit ben af tama djur eller vapen 

 och redskap af järn. Hvad slutligen beträffar de ofvan af mig beskrifna sköld- 

 paddfynden från Skåne, har endast det från profil Ä i Sniberups mosse gjorts under 

 sådana omständigheter, att någon närmare bestämning af det arkeologiska tidsskede, 

 under hvilket det därstädes anträffade exemplaret lefvat, skulle kunna ifrågasättas. 

 På grund af å sid. 81 förut angifna skäl har emellertid en absolut säker tids- 

 bestämning ej varit möjlig, om också den i samma lager funna hornyxan talar för 

 sannolikheten af, att sköldpaddan i detta speciella fall lefvat under den äldre 

 kjökkenmöddingtiden, d. v. s. ungefär vid tiden för Litorinahafvets maximumstånd. 



Såsom af det anförda framgår, har det ej lyckats att framdraga något faktiskt 

 bevis för att sköldpaddan, i enlighet med hvad ofvan förmodats, verkligen lefvat i 



