Bidrag till mag- och duodenalsârets kirurgi 27 



af naturen själf åstadkommen tidig tillödning. Om alltså perforationsöppningen är 

 liten och har lämplig lokalisation, så att den på ett eller annat sätt spontant tillslutes, 

 är detta gifvetvis från prognos-synpunkt ett synnerligen gynnsamt förhållande. 



Har Ventrikeln s fyllnadsgrad vid perf orationens inträde någon betydelse för 

 prognosen? Denna fråga har af föregående författare besvarats olika. För de säll- 

 synta fall af ulcusperf oration, som gå till hälsa utan laparotomi, är deinia om- 

 ständighet, enligt hvad flera förf. (Winslow Hall ^, Pariser^, Brunner ^, Boas*), 

 säkerligen med fullt fog framhålla, af största vikt. För utgången däremot i de 

 fall, som laparotoraiseras och sutureras under första halfva dygnet, tyckas andra 

 faktorer vara vida mer bestämmande. Genomgår man nämhgen de ifrågavarande 

 34 sjukhistorierna och jämförande sammanställer förefintliga uppgifter om sista 

 måltiden före Perforationen och tiden på dygnet för dess inträde i dels de 23 

 lyckligt förlöpande dels de 11 dödligt slutande fallen, kan man ej påvisa eller spåra 

 något samband mellan ventrikelns fyllnadsgrad och utgången: fall 60 t. ex. gick 

 till mors trots perforationens inträde vid tom ventrikel (10 V2 tim. efter sista mål- 

 tiden), medan flera andra fall [n:r 26, 39, 51, 81 m. fl.) gått till hälsa, ehuru såret 

 perforerat strax eller snart efter en måltid, och fall 61, som dessutom opererades 

 först efter 30 tim., kom lyckligt ifrån sin perforation, fast den inträdt strax efter 

 middagsmåltiden. Af denna kasuistik att döma, har ventrikelns fyllnadsgrad vid 

 perforationens inträde ej mycltet att betyda för de under första halfva dygnet sutu- 

 rerade fallens prognos. Miles ^ har vid granskning af sina 46 fall kommit till 

 samma uppfattning. 



En faktor, som rimligtvis bör influera på utgången vid denna sjukdom, är 

 arten och beskaffenheten af ventrikelinnehålléts, ev. duodenalinnehållets bakterie- 

 flora och den häraf beroende peritoneala infektionens vimlens. Denna kan i det 

 enskilda fallet till en viss grad bedömas af hela den khniska bild, som peritonit- 

 patienten företer, men torde det äfven vara möjligt att åtminstone i någon mån få 

 en uppfattning af densamma af endast ett mera exakt mätbart kliniskt symtom : 

 den påverkan nämligen, som den utbredda peritoneala infektionen utöfvar på hjärt- 

 verksamheten under första tiden, torde i någon mån kunna betraktas som en mätare 

 på dess virulens. Sammanställer man uppgifterna om pulsfrekvensen före laparo- 

 tomin i meromnämnda 34 fall — af hvilka dock 4 ej lämna någon upplysning 

 härom — , finner man, att af 21 fall, som gingo till hälsa efter suturering af Per- 

 forationen under de första 14 timmarna, hade de 16 pulsfrekvensen 80 — 100 och 

 de 5: 108 — 120, medan af 9 fall, som förlöpte olyckligt efter samma behandling, 

 de 5 hade frekvensen 80 — 100 och de 4: 104 — 140. Eller på annat sätt uttryckt: 



^ Git. efter Bkunneb. 



^ C. Paeisee : Behandlung des frei in die Bauchhöhle perforierten Ulcus ventriculi. Deutsch 

 medic. Wochenschr.; 1895; s. 450. 

 M. c. 



* J. Boas : Anzeigen und Grenzen für chirurgische Eingriffe am Magen. Berlin ; 1905. 



