32 



Gustaf Petrén 



förträngning af organets lumen. Äfven må man i hvarje fall betänka, att ej 

 genom mera utsträckt excision förlänga ingreppet öfver höfvan. I 13 af fallen i 

 denua sammanställning har dylik excision blifvit gjord. Frånsedt fallet 63, där 

 genombrottet skedde i själfva anastomosen af en bakre gastroenterostomi, har Per- 

 forationen i alla dessa öfriga fall haft sin plats på veutrikelns [fall 80 duodénums) 

 framsida ej alltför nära pylorus eller vid curvatura minor. I flertalet af dessa fall 

 har endast en större eller mindre del af den hårda, infiltrerade sårranden aflägsnats; 

 i ett par fall tyckes dock af beskrifningarna att döma ulcus i sin helhet hafva 

 exciderats {n:r 56, 63, 80; 83). Af dessa 13 fall opererades 2 senare än 1 dygn 

 efter Perforationen — båda döda; af de återstående 11 hafva 8 öfverleft och 3 dött 

 — den ena af dessa dock af lungemboli efter att hafva klarat peritoniten. I lämp- 

 liga fall är enligt min mening excision af sårranden eller ev. af hela det begränsade 

 såret en rationell åtgärd, som ingalunda försämrar prognosen. 



Én annan metod att göra gatrorafia mera pålitlig är omentplastik : att 

 öfver suturlinjen fixera tillgängligt oment. Detta förfaringssätt har först med fram- 

 gång försökts och rekommeuderats af Bkaun ^ år 1897 och sedan dess förordats, 

 användts — och användts på mycket växlande sätt allt efter behofvet beroende på 

 förhållandena i de olika fallen ^ — och förbättrats af åtskilliga kirurger. Somliga 

 af dessa, Körte ^ m. fl., tillråda t. o. m. att, om möjligt i hvarje fall af gastrorafi 

 för säkerhets skull förstärka suturlinjen genom att på något sätt öfvertäcka den 

 med oment. 



Af dylik omentplastik har man begagnat sig i 19 af denna sammanställnings 

 fall. I ett par af dessa har Perforationen haft sin plats i curvatura minor och då 

 öfversytts med den närmaste delen af omentum minus ; flertalet har emellertid varit 

 sådana fall, där det perforerade ventrikel- eller duodenalsåret suttit inpå eller i när- 

 heten af själfva pylorus med infiltrerad eller kallös rand, så att hvarken excision 

 eller grundlig invikning varit möjlig utan risk för stenos. För just dessa fall, där 

 sutureringen gifvetvis lätt blir bristfällig, är omentplastiken af stort värde. Två af 

 de nyssnämnda fallen erbjuda ett särskildt intresse, i ty att Perforationen effektivt 

 slutits endast och allenast genom täckning med oment, ett tillvägagångssätt, som 

 dock måste, äfven vid små perforationer, betraktas såsom riskabelt och osäkert och 

 sålunda ej komma till användning utan undantagsvis som ren nödfallsåtgärd. Som 



' BeAun: Zentralbl. f. Chir.; 1897. 



' Som exempel på sinnrik användning af omentet anföres följande af Neuman (Zur Ver- 

 wertung des Netzplastik bei der Behandlung des perforierten Magen- und Duodenalgeschwürs. 

 D. Zeitschr. f. Chir.; Bd 100; 1909) nyligen meddelade fall. Vid laparotomi för perforations- 

 peritonit befinnes pylorus kallös och Perforationen belägen midt i infiltratet ; suturering omöjlig ; 

 vanlig omentplastik synes osäker. Ett dränagerör införes då genom perforationsöppningen, så att 

 dess ända ligger i duodenum; hela omentet slås så upp om pylorusdelen och dränagerörets fria 

 del, som i en så af oment bildad kanal ledes ut genom buksåret; omen tet fixeras med suturer 

 vid pylorus och periton. parietal. Efter 16 dygn aflägsnades dränröret; glatt läkning. 

 1. c. 



