36 



Gustaf Petrén 



heten eller det eventuella behofvet af en gastroenterostomi i framtiden — en fråga, 

 som senare afhandlas på sid. 45 och 48 — kan och bör i och för sig, enligt min mening, 

 alltså icke indicera dess anläggande vid en laparotomi för perforation, så vida 

 den ej samtidigt kan förmodas öka pat:s utsikter att öfverlefva perforationsperitoniten. 

 Indikationerna för gastroenterostomi synas mig med ofvanstående utgångspunkt 

 lämpligen böra formuleras på följande sätt: endast om pat. opereras inom det 

 första halfva dygnet och ännu omedelbart före operationen företer ett relativt godt 

 allmäntillstånd med endast måttligt påverkad hjertverksamhet och om vidare pat:s 

 anamnes lämnar uiopgifter om otvetydiga stenossymton eller pylorus vid operationen 

 visar påtaglig stenos antingen oberoende af eller som följd af suturer ingen ' 

 bör gastroenterostomi göras. I dessa fall kan man nämligen hafva berättigade 

 förhoppningar, att pat. kan tåla detta större och längre ingrepp och att det- 

 samma möjligen äfven ökar hans utsikter att öfverlefva Perforationen. Dessutom 

 skulle jag vilja tillägga, att operatörens tekniska färdighet här bör spela en viss 

 roll för iudikationsställningeu i den riktningen, att en drifven bukkirurg med 

 utmärkt teknik har rätt att vid dessa laparotomier göra gastroenterostomi på vidare 

 indikationer än en mindre förfaren operatör. För äldre eller dåliga perforations- 

 fall med så höggradig pylorusstenos, att någon åtgärd med anledning däraf måste 

 i samma seance vidtagas, torde en jejuuostomi — ett ingrepp, hvilket v. Eisels- 

 BERG ^ förordar på, enligt min mening, allt för Yida. indikationer som en fördel- 

 aktig hjälpoperatiou för flertalet perforationsfall — , som är relativt fort och lätt 

 gjord och möjliggör för pat. att få tillräcklig nutrition under den första tiden, vara 

 en riktigare åtgärd, som ger pat. bättre chanser. 



Uti ett par af denna sammanställnings fall hafva äfven andra ingrepp å Ven- 

 trikeln försökts. I fall 59, oper. ung. ^/i dygn p. perf., gjordes resektion af pylorus 

 (Billroth II), då dess baksida var platsen för 2 perforerade sår; död efter 3 veckor i 

 subfrenisk abscess. Fall 75 företedde särskilda svårigheter, som ledde till en atypisk 

 komplicerad operation med dödlig utgång efter 5 dygn. I 3 fall har gastrostomi 

 utförts : fall 98 på vanligt sätt efter suturering af Perforationen, uti fallen 58 och 

 86 däremot enligt den från Hocheneggs ^ klinik utgångna metoden, att ett rör 



^ I detta samband kan det förtjena påpekas, att det vid en perforationslaparotomi med fram- 

 trängande utspända tarmar och kanske svårtillgänglig, ev. bakåt fixerad pylorus ibland är för- 

 enadt med stor svårighet att afgöra huruvida pylorus verkligen är stenoserad eller icke. Som 

 belysande exempel härpå kunna anföras fall 20, der operatören fann, att »ulcustumören tydligen 

 framkallar förträngnings af pylorus och senare sektion visade, att »pylorus icke är förtiängd, 

 utan öppen för 2 finger», och fall 66, där operatören beskrifver, att s pylorus och närmaste delen 

 af duodenum är platsen för en ärrig striktur» och senare sektion upplyser, att »ulcus sitter 3 

 c. ra. till vänster om pylorus, som ej är mer stenoserad än att en tjock finger med lätthet går 

 igenom. 



= 1. c. 



^ H. LoEENz: Zur Chirurgie des kallösen penetrierenden Magengeschwüres. Wien. klin. 

 Wochenschr.; 1903; s. 1130. 



