48 



Gustaf Petrén 



eller nästan fullständigt symtornfria, endast 1 (n:r 81) haft afsevärda ulcusbesvär. 

 Af de 13 fall (n:r 16, 23, 41, 42, 46, 49, 51, 55, 63, 64, 87, 88, 90) däremot, som 

 anamneserna uttryckligen angifva hafva haft tidvis eller jämt magbesvär under 

 flera eller många år före Perforationen, hafva endast 6 (n:r 16, 41, 42, 49, 64, 88) 

 efteråt varit fria eller nästan fria från magbesvär, medan de 7 öfriga senare haft 

 lindriga eller svårare symtom — ■ 2 af dessa (n:o 63 och 90), trots att de vid laparo- 

 tomin fått äfven en gastroenterostomi gjord. Dessa siffror äro ej stora men an- 

 tyda dock alldeles påtagligt, att en anamnes utan ulcussymtom ger ett perforations/all 

 god framtidsprognos, mångåriga ulcusbesvär i anamnesen däremot osäker sådan. 



I 11 af dessa fall beskrifves det perforerade såret hafva haft sin plats vid 

 curvatura minor eller å ventrikelns framsida; endast 3 af dessa fall (n:o 16, 49, 

 94) hafva haft ett gynnsamt efterförlopp. Af 14 fall med Perforationen vid eller 

 nära pylorus eller i duodenum hafva däremot ej mindre än de 9 (n:r 19, 41, 42, 

 64, 76, 80, 82, 88, 91) — 1 af dem (n:r 80) gastroeuterostomiserad — efteråt 

 varit helt eller nästan symtomfria, de 5 (n:r 51, 81, 84, 87, 90) — äfven 1 af 

 dem gastroenterostomiserad — - haft ulcusbesvär. Dessa relativt gynnsamma sen- 

 residtat efter suturering af perforation i närheten af pylorus eller i duodenum utan 

 att gastroenterostomi gjorts synas mig ganska öfverraskande och beaktansvärda, 

 och det dess mera, som perforation en s omgifning i flera af dessa operationsberättelser 

 beskrifves afsevärdt infiltrerad eller kallös (n:r 19, 42, 76), så att pylorus lumen 

 efter särskildt sutureringen och invikniugen med säkerhet ej haft sin normala vidd 



o 



utan varit mer eller mindre förträngdt. A andra sidan är detta förhållande i en 

 viss öfverensstämmelse med det vid granskning af perforationsfalleus anamneser 

 erhållna resultatet, att de ända till Perforationen latent förlöpande fallen företrädesvis 

 äro duodenal- eller vid pylorus lokaliserade magsår. 



Som af tabellen synes, har flertalet af dessa öfverlefvande fall fått Perfora- 

 tionen enbart suturerad. Inverkar excision eller samtidigt gjord gastroenterostomi 

 på det senare förloppet? Af de 4 excisionsfallen har n:r 56 (med excision af hela 

 såret) sedan varit fullständigt frisk, de 3 andra (n:r 29, 39, 46) med excision af blott 

 sårranden hafva efteråt haft åtminstone tidvis lindriga besvär. De 3 patienter, 

 som vid perforationslaparotomin fått äfven en gastroenterostomi, te sig på följande 

 sätt: n:r 80 nästan symtomfri, n:r 90 vid ett par tillfällen afsevärda buk besvär och 

 n:r 63 fick efter 9 mån. ånyo perforation i själfva gastroenterostomiöppningen 

 och har sedan haft hypersekretionsbesvär. Dessa fall kunna knappast sägas hafva 

 företett något särskildt gynnsamt efterförlopp, men äro för fåtaliga för att tillåta 

 några slutsatser. 



Det resultat, som denna undersökning gifvit, att mer än hälften af de öfver- 

 lefvande perforationsfallen under år befinna sig väl efter enkel suturering och blott 

 ett mindre antal senare få afsevärda ulcusbesvär, talar ganska bestämdt emot lämp- 

 hgheten och nödvändigheten af en profylaktisk gastroenterostomi vid perforations- 

 laparotomin. 



