74 



Gustaf Petrén 



allmänhet högst ett 30-tal — för att tillåta säkra slutsatser. Enstaka varma före- 

 språkare för resektionen hafva sökt framhålla, att dess omedelbara risk ej skulle 

 vara afsevärdt större än gastroenterostomins ; emellertid visa så godt som alla resek- 

 tionsstatistiker en vida högre mortalitet — så ock ifrågavarande arbetes med siffran 

 14 Vo — än den efter gastroenterostomi. De fullständigaste uppgifterna om de 

 omedelbara excisions- och resektionsresultaten finner man hos Payr som dels ur 

 litteraturen, dels efter personliga meddelanden sammanställt 31 olika kirurgers 

 excisions- och resektionsserier för ulcus: tillsammans 465 fall med 46 döda, och 

 alltså fått en medelmortalitet på 10 7o. 



Hvilka faror hota under första tiden efter ingreppet den för kroniskt ulcus 

 opererade patienten, och hvarpå beror denna fortfarande relativt afsevärda mortali- 

 teten efter dessa ventrikeloperationer ? För att bidraga till besvarandet af dessa 

 frågor skall jag â de följande sidorna närmare granska denna kasuistik med af- 

 seende på operationskomplikationer och de olyckligt förlöpande fallens dödsorsaker. 



1. Postoperativ peritonît. 



Risken för postoperativ peritonit efter en »ren laparotomi» torde numera kunna 

 betecknas som mycket liten, då den utföres af en erfaren och samvetsgrann kirurg 

 på ett välordnadt sjukhus med fullgod aseptik. Beträffande ventrikeloperationerna är 

 dock denna risk otvifvelaktigt något större än för flertalet andra »rena» bukopera- 

 tioner, enär vid dem utom den för alla laparotomier gemensamma möjligheten att 

 på ett eller annat sätt införa infektionsämnen utifrån dessutom finnes en viss risk 

 att få bukhålan infekterad af mag- eller tarminnehåll antingen under operationen 

 eller under efterförloppet, om af någon anledning gjord anastomos läcker, suturerna 

 ej hålla. 



En allvarlig peritonit har uppträdt efter åtminstone 10 af dessa 328 ventrikel- 

 laparotomier, i 9 af fallen med dödlig utgång; möjligen har peritonit dessutom 

 varit dödsorsak i något af de som »oklara» rubricerade dödsfallen. De otvifvel- 

 aktiga peritonit-fallen anföras i korthet. 



N:r 856; år 1898; 21 år, kvinna. Pyloroplastik. Efter 3 dygn peritonitsymtom ; 

 5 dygn senare tömmes en abscess i ventrikeltrakten ; 6 dygn senare incideras ännu en 

 i gallblåstrakten. Hem frisk 3 mån. efter operationen. 



iV^,T 268; är 1898; 53 år, man. Gastroeaterostomia antecolic. anter. ; efter 6 dygu 

 enteroanastornos med Murphys knapp. Död 7 dygn s^^nare af peritonit. Sektion : 

 peritoniten utgången från enteroanastomosen, där knappen delvis släppt. 



N:r 9; år 1900; 51 år, kvinna. Gastroenterostomia antecolic. antei'. -|- entero- 

 anastornos. Efter 5 dygn symtom af perforationsperitonit. Ny laparotomi mtd dränage 

 af bukhålan. Död 1 dygn senare. Sektion visar perforeradt ulcus. 



N:r 331; år 1901; 51 år, kvinna. Resektion för timglasmage 1900. Adherens- 

 lösning och punktion af colon 1901, då äfven tbc peritonit förefanns. Död efter 6 

 dagar af diSus septisk peritonit. 



M. c. 



