Bidrag till mag- och duodenalsårets kirurgi 



75 



N:r 140; år 1904; 22 år, man. Gastroenterostomia retrocolic. poster. Efter 1 

 år 9 mån. resectio pylori et partis pancrer.tis. Långdragen peritonealinfektion. Död 

 efter 8 veckor. Sektion visar multipla abscesser i bukhålan. 



N:r 285; år 1905; 22 år, kvinna. Adherenslösning (hvarvid Ventrikeln blir 

 öppnad); gastrorafi. Efter 10 dygn peritonitsymtom. Död 7 dygn senare. Sektion 

 visar perforeradt ulcus. 



N:r 341; år 1905; 40 år, kvinna. Gastrogastrostomi. Peritonit-syratom och död 

 efter 4 dygn. Sektion visar peritonit och alt suturerua brustit å anastomosens framsida. 



N:r 186; år 1905; 18 år, man. Gastroenterostomia retrocolic. poster. Död efter 



6 dygn. Sektion visar peritonit, utgången från en ärtstor perforation å tillförande slyngan. 



N:r 233; år 1907 ; 27 år, man. Gastroenterostomia retrocolic. poster. Död efter 



7 dygn. Sektion: peritonit, »utgången från bukväggssåret». 



N:r 306; år 1908; 60 år, man. Gastroenterostomia retrocolic. poster. Eftei- 8 

 mån. adherenslösning i stor utsträckning. Död efter 1 dygn: begynnande peritonit -|- 

 blödning i bukhålan. 



Bland dessa 9 dödligt förlöpande fall finner man alltså att peritoniten i 3 fall 

 berott på en efter operationen spontant inträdande perforation, nämligen af ulcus 

 ventriculi i 2 af fallen (med död resp. 6 och 17 dygn efter operationen) och af ett 

 jejunalsår i den tillförande tarinslyngan i det 3:dje (med död 6 dygn efter opera- 

 tionen). Perforationens och perforationsperitonitens samband med operationen är i de 

 2 första af dessa fall tvifvelaktigt eller oklart. För de 6 återstående peritoniterna är 

 laparotomin otvifvelaktigt ansvarig. I 2 fall har infektionen utgått från anastoraosen, 

 beroende därpå, att i ena fallet Murphy's knapp, i andra fallet suturerna ej hållit. 



1 1 fall kom peritoniten efter en besvärlig och komplicerad pylorusresektion med 

 ingrepp på äfven pancreas. I de 3 återstående fallen slutligen har en dödande 

 peritonit uppstått: i 1 fall å en nefritiker efter en bakre gastroenterostomi och i 



2 fall efter relaparotomi med adherenslösning utan'-ïngrepp å Ventrikeln själf. Dessa 

 »operativa» peritonit-dödsfall hafva inträdt resp. 1, 4, 6, 7, 7 dygn och i 1 fall 

 först 8 veckor efter operationen. .,- ; 



2. Lungkomplikationer. 



Lungaffektioner äro tvifvelsutan för nutidskirurgin den mest nyckfulla och 

 mest riskabla komplikationen efter ventrikeloperatiouerna, för hvilkeu vi dessutom 

 äro minst i stånd att med säkerhet skydda patienten. Icke heller i denna kasuistik 

 hafva lungkomplikationerna varit sällsynta. 



Lungemboli har dock ej i något enda fall uppträdt som dödsorsak, ett glädjande 

 och anmärkningsvärdt sakförhållande med särskildt af seende fästadt på de under 

 senare åren väl öfverallt gjorda bittra erfarenhetsröuen om dess betydelse som 

 postoperativ dödsorsak. Endast i 1 af fallen, n:r 311, har lungemboli öfverhufvud 

 diagnosticerats och där dessutom endast som sannoHkhetsdiagnos. Denna lung- 

 embolins sällsynthet efter dessa mer än 300 operationer för ulcus med dess icke- 

 akuta följdtillstånd är äfven beaktansvärdt vid jämförelse med dess icke ovanhga 

 uppträdande efter denna kasuistiks 100 laparotomier för ulcusperforation (se sid. 43), 



