88 



Gustaf Petrén 



sätt, att passagen till den afförande slyngan raer och mer afstänges, ju höggradigare 

 Ventrikeln ocli den tillförande tarmslyngan utspännas. 



Frågan om förekommandet af circulus vitiosus är ett spörsmål, som man i 

 den kirurgiska litteraturen finner afhandladt i ett synnerligen stort antal arbeten 

 företrädesvis i samband med alla de under sista 20 åren framkomna många för- 

 slagen om nya modifikationer i gastroenterostomins teknik: angående tarmslyngans 

 längd — så godt som alla torde numera vara ense därom att efter kort slynga är 

 risken för circulus vitiosus mindre — och upphängningssätt, gastroenterostomins 

 läge, vidd och riktning, sutureringsmetoder m. m. Då operationsberättelserna i denna 

 kasuistiks sjukhistorier i allmänhet ej lämna några detaljerade uppgifter om den vid 

 gastroenterostomin använda tekniken, kan detta material på denna punkt ej afvinnas 

 något intresse och ingår jag följaktligen alls icke på frågan om circulus vitiosus' 

 beroende af gastroenterostomi-tekniken. På tal om circulus vitiosus' förekommande 

 må det blott vara mig tillåtet att i förbigående framhålla, det fullgod aseptilc vid opera- 

 tionen är en faktor af vikt, då postoperativa adherenser för en del fall visat sig 

 vara orsaken till denna komplikation. 



Af ifrågavarande 15 circulus vitiosus-fall hafva 4 (n:r 20, 252, 266, 372) gått 

 till mors,' utan att man försökt rädda pat. genom något förnyadt ingrepp. De 

 öfriga 11 hafva underkastats relaparotomi och fått en enteroanastomos anlagd mellan 

 till- och afförande tarmslyngan; 3 gånger har härtill användts Murphy's knapp 

 (n:r 268, 139, 106). Anastomosen gjordes i 4 af fallen under 2:dra — 4:de dygnet, 

 i 6 fall under 5:te — 8:de dygnet, sedan circulus vitiosus-symtomen börjat. Uti 7 — 

 förmodligen uti äfven fall 225, alltså ev. 8 — af dessa 11 fall medförde entero- 

 anastomosen, att circulus vitiosus-symtomen omedelbart upphörde; dock afled en af 

 dessa patienter (n:r 139) efter 9 dygn i pneumoni, och i fall 318 nödvändiggjorde 

 ånyo uppträdande besvär senare en 3:dje laparotomi, vid hvilken lades en ny (im 

 främre) gastroenterostomi med godt och varaktigt resultat. Af de 3 återstående 

 fallen dog n:r 268 af peritonit, utgången från Murphy s knapp ; i fall 105 fortsatte 

 gallkräkningarna 4 dagar efter anastomosen, upphörde sedan, och i fall 218 vanns 

 ingen väsentlig förbättring, förr än 2 veckor senare en ny (nu främre) gastroentero- 

 stomi anlades; det förtjänar beaktas, att i detta sista fall, där enteroanastomosen 

 var utan effekt, den tillförande slyngan heller icke var dilate rad. 



Vid en typisk circulus vitiosus med utspänning af Ventrikeln och den till- 

 förande tarmslyngan är alltså enteroanastomosen en åtgärd, som oftast omedelbart 

 befriar pat. från kräkningarna och förskaffar honom, om inga andra komplikationer 

 tillstöta, en sedan normal konvalescens. Detta ingrepp bör vidare säkerligen göras 

 utan onödigt och olämpligt dröjsmål på t. ex. flera dygn i hvarje fall af utpräglad 

 circulus vitiosus, som ej raskt och påtagligt förbättras genom magsköljningar, enär 

 i annat fall patientens allmäntillstånd och krafter lätteligen blifva höggradigt ned- 

 satta och prognosen härigenom försämras. I de få fall, som vid relaparotomi ej 

 hafva tillförande tarmslyngan vidare än den afförande, har man ej rätt att hoppas, 

 det en enteroanastomos skall af hjälpa symtomen utan bör man åtminstone söka 



