Bidrag till mag- och duodenalsårets kirurgi 99 



Den sista tabellen visar, huru dessa fall med de olika aflägsnare operations- 

 resultaten — fullgoda, någorlunda tillfredsställande och ej tillfredsställande — fördela 

 sig på de i l:sta tabellen å sid. 97 efter observationstiden uppställda grupperna. 



Af samma tabell fi-amgår, att de fall, hvilkas tillstånd följts i 5 à 20 år 

 efter den operativa behandlingen, visa något mindre gynnsamma resultat, än de 

 fall, som efterundersökts 1 à 4 år efter operationen. Denna skillnad, som f. ö. 

 ej är synnerligen stor, beror säkerhgen delvis på det redan förut påpekade för- 

 hållandet, att en del opererade fall senare få ventrikelbesvär först efter Hera år, 

 möjligen delvis äfven därpå, att operationstekniken säkerligen är förbättrad under de 

 senare åren sedan 1890-talet och 1900-talets första år. 



Den näst sista tabellen visar, att fullt hälften af de opererade fallen varit sym- 

 tomfria, medan nära hälften af dem efteråt haft mer eller mindre afsevärda ventriJcel- 

 iesvär. Dessa siffror vittna vid första ögonkastet ej så synnerligen fördelaktigt om 

 ulcuskirurgins resultat å ifrågavarande sydsvenska sjukhus, men man bör icke vid 

 värdesättningen af dessa operationer fästa sig enbart vid dess %-siffror utan också 

 hafva i minnet och beakta de opererade patienternas tillstånd och besvär före opera- 

 tionen för att rättvist bedöma den nytta, ingreppen gjort. Som tidigare utredts, 

 utgöres detta operatiousmaterial till största delen af ulcuspatienter, som under år 

 haft svåra, ofta mycket svåra ventrikelsymtom. Sålunda hafva så godt som alla fal- 

 len i denna tabells 2:dra grupp: med lindriga ventrikelbesvär, efteråt varit förbätt- 

 rade, och många högst betydligt förbättrade genom den operativa behandlingen. 

 Och äfven bland 3:dje gruppens fall: dem med betydliga ventrikelbesvär efteråt, 

 finnas åtskilliga, som befinna sig vida bättre eller hafva det åtminstone drägligare 

 efter än före operationen. I själfva verket äro de fall, för hvilka den gjorda opera- 

 tionen ej medfört någon förbättring alls, ett ganska ringa fåtal. 



En objektiv och ofta god mätare på effekten af den operativa behandlingen 

 vid dessa svårare ventrikellidanden, som oftast äro förenade med afmagring, är 

 kroppsviktens förhållande, viktsökningen efteråt. I 140 af ifrågavarande efterunder- 

 sökta fall finnas uppgifter om kroppsvikten före operationen och om densamma 

 kortare eller längre tid efter ingreppet, för en del fall redan vid utskrifningen 

 från sjukhuset, i många fall efter ett par månader å Va à 1 år, i andra åter efter 

 först flera år vid tiden för efterundersökningen. Vägningarna före operationen äro 

 liksom de, som gjorts första tiden efter densamma, utförda å resp. sjukhus och 

 kunna säkerligen i regel anses pålitliga; flertalet af de senare vägningarna äro där- 

 emot gjorda i hemmen, kanske ibland mindre exakt och hafva möjligen ibland 

 gifvit relativt något för höga värden, beroende därpå, att pat. då varit tyngre klädd 

 än å sjukhuset. Med afseeude fästadt härpå betecknas i det följande kroppsvikten 

 i äfven de fall, som visat en ökning af endast 2 å 3 å 4 kgr. — sålunda mindre 

 än 5 kgr. — som ungefär oförändrad. 



Om de fall ej medtagas, där uppgift om kroppsvikten finnes för endast de 

 första 2 månaderna efter operationen, fås för de återstående 133 fallen en tabell 

 af följande utseende, som visar, hur viktsökningen ställt sig efter månader eller år 

 från operationen räknadt, med fallen fördelade på de 3 tidigare nämnda grupperna. 



