Bidrag till mag- och duodenalsârets kirurgi 



107 



n:r 172, 237, 291 m. fl.); i andra fall har deu opererade tvärtom käut sig frisk 

 det eller de första åren och först sedan ånyo fått besvär (t. ex. n:r 117, 122, 150, 181, 

 209, 264, 265, 333 m. fl.); i somliga fall hafva symtora kommit endast tillfälligtvis 

 eller under någon enstaka period (t. ex. n:r 156, 200 m. fl.), i många af fallen 

 uppträdt upprepade gånger tidvis under längre elier kortare perioder, och i andra 

 fall åter har pat. nästan ständigt äfven efter operationen känt sig dålig. 



De ventrikelsymtom, som ifrågavarande patienter vid efterundersökningen 

 uppgifvit, hafva sjelffaliet varit af mycket växlande intensitet: i somliga fall varit 

 lindriga, i andra svåra, men i anseende till sin art varit för många fall tämligen 

 likartade. Pat. har åtminstone tidvis måst hålla diet — den mat, som dessa pat. 

 oftast uppgifvit sig ej tåla, har varit fet, salt, sur och rökt mat, »hårdsmält mat», 

 potatis, grofbröd, kål, böner, ärter, kaffe, frukt och ibland kött, sill, »okokta grön- 

 saker», »färskt bröd», »all slags grynmat», »saftsoppor» m. m. Efter sådan olämplig 

 mat eller efter ansträngande kroppsarbete eller ibland utan påvisbar orsak hafva 

 dessa pat. känt sig illamående med rapningar, sura uppstötningar och obehag i 

 maggropen, som af olika pat. beskrifvas som spänningar, sveda, värk, håll eller 

 huggande, svidande, stickande, skärande smärtor, som ibland varit häftiga och 

 svåra. I rätt många af ifrågavarade fall hafva äfven efteråt uppträdt kräkningar 

 af olika typ — ibland gallfärgade — sporadiskt eller under långa perioder. Af- 

 föringen förhåller sig efter ulcusoperationerna enligt dessa efterundersökningar på 

 ett ganska regelbundet sätt i så måtto, att de patienter, som efteråt varit fria från 

 ventrikelbesvär, nästan alla också haft normal och regelbunden afföring, medan det 

 stora flertalet af dem med ventrikelbesvär efteråt haft trög eller oregelbunden afföring. 



Ej få af dessa patienter hafva haft besvären så svåra, att de varit äfven efter 

 operationen under en eller flera perioder tvungna att hålla sängen. I några fall 

 (n:r 103, 112, 171, 265) har den opererade äfven efteråt för någon tid åter användt 

 magsköljningar. Af ifrågavarande fall hafva 17 senare undergått ny laparotomi, 

 i 1 fall på grund af ulcusperforation (n:r 15), i 16 fall på grund af fortsatta svåra 

 ventrikelbesvär i form af smärtor och kräkningar, ev. med retention. Dessa 16 

 efteroperationer hafva varit: i 1 fall pylorusresektion (n:r 140 1 år 9 mån. efter 

 gastroenterostomi), i 1 fall excision (n:r 115 5 år efter gastroenterostomi), i 6 fall 

 gastroenterostomi (n:r 103 14 år efter pylorusresektion; n:r 181, 127, 110 resp. 5, 7 

 och 11 år efter gastroenterostomi; n:r 270 4 år efter pyloroplastik ; n:r 282 11 

 mån. efter adherenslösning), i 4 fall enteroanastomos (n:r 116. 187, 241, 375 resp. 1 år 

 9 mån., 4 mån., 5 mån., 4 mån. efter gastroenterostomi; fall 375 blef dessutom senare 

 föremål för 4 plastiska operationer), i 3 fall adherenslösning (n:r 306, 313 och 107 

 resp. 10 mån.. 1 år och 8 år efter gastroenterostomi) samt tarmresektion i fall 207. 



Som redan å ofvanstående tabeller å sid. 97 och 98 synes, hafva 8 af ifråga- 

 varande efterundersökta fall efteråt befunnits aflidna af dödsorsaker, som haft sam- 

 baud med magsåret : fall 126 af perforationsperitonit, 4 fall (n:r 107, 127, 140, 306) 

 efter relaparotomi med resektion, ny gastroenterostomi eller adherenslösning ; de 3 

 öfriga fallen hafva aflidit uti sina resp. hem »af magsjukdom» : n:r 277 1 år 4 



