Bidrag till mag- och duodenalsårets kirurgi 



111 



efter cirkulärresektion, n:r 264, 286, 817, 319). I litteraturen finner man redan 

 meddelade spridda fall till ett afsevärdt antal, i hvilka trots resektion eller excision 

 af såret senare dock efter längre eller kortare tid knjo uppträdt otvifvelaktiga ul- 

 cussymtom, t. o. m. i form af perforation eller akut blödning med dödlig utgång. 

 Öppet ulcus, ulcusrecidiv är med säkerhet för ett afsevärdt antal, förmodligen för ett 

 mycket stort antal af de opererade fallen med otillfredsställande efterförlopp orsaken 

 till ventrikelbesvären. 



Att recidiv uppträda ej så sällan bos dessa ulcuspatienter efter äfven operativ 

 behandling, bör törhända ej öfverraska oss så synnerligen. Det är rätt förklarligt, 

 att en gastroenterostomi ej med säkerbet skyddar för ulcusrecidiv, och att en per- 

 son efter excision eller resektion af ett ulcus senare trots denna operation får ett 

 nytt ulcus, är i själva verket ej märkvärdigare än att det första ulcus örverhufvud 

 bildades. Man får ej glömma, att, hur vi än operera ett ulcus, kunna vi icke 

 operera bort det konstitutionella momentet i ulcusetiologien hos individen. 



Det bar under de senare åren af åtskilliga författare starkt framhållits, att 

 den opererade ulcuspatienten efteråt ej alltid bör utan vidare betraktas som en 

 fullt frisk individ, äfven om han känner sig symtomfri. Detta sakförhållande är 

 säkerligen af stor praktisk vikt, då det ej lider något tvifvel, att många af våra 

 opererade ulcuspatienter i den behagliga känslan af att åter kunna äta hvad som 

 helst och äfven tåla sådan mat, som de under kanske många år måst försaka, efter 

 operationen ej sällan trots kanske föreskrifter i annan riktning föra en diet, som både 

 kvalitativt och kvantitativt är för en person med ulcusdisposition förmodligen mycket 

 olämplig. Det är därför mycket önskvärdt och skulle säkerligen minska antalet ulcus- 

 recidiv efter den operativa behandlingen, om särskildt alla ulcuspatienter, som 

 opereras vid yngre lefnadsålder eller vid operationen hafva öppet ulcus eller under 

 sista tiden dessförinnan haft symtom af öppet ulcus, äfven efteråt fortfarande iakt- 

 toge försiktighet i dieten och, om ventrikelbesvär ånyo uppträdde, då läte sig när- 

 mare undersökas och event, omedelbart behandlas. 



2. Peptiskt gastrojejunal- eller jejunalsår. 



Denna komplikation har vid operation eller sektion konstaterats i 5 ^ af denna 

 kasuistiks fall efter gastroenterostomi och dessutom i 2 af d:r Ket opererade och 

 öfverlåtna fall. Dessa 7 sjukhistorier anföras i korthet. 



' Tillägg under tryckningen. Uti ännu ett 6:te af kasuistikens fall, n:r 204, har vid relaparotomi 

 d. 'Vs 1911 å Lunds kirurgiska klinik konstaterats gastrojejunalsår. 



Fall 204 (fortsättning till sjukhistorian å sid. 91 i bilagan). Sedan hösten 1910 har pat. 

 sista Va-året periodvis under veckor haft betydliga veatrikelbesvär, framför allt i form af svåra 

 smärtor på nätterna ; inga kräkningar men har pat. känt lindring, efter det han sjelf framkallat 

 uppkastning af ibland rätt stora kvantiteter ventrikelinnehåll. Dessemellan under diet tidvis varit 

 rätt besvärsfri. Sista 2 veckorna höggradiga besvär. Inkommer '^A 1911 (n:r 403). — Status ^'/t 

 Måttligt hull och rätt godt allmäntillstånd. Svåra smärtor i maggropen synnerligast om nätterna. 



