Bidrag till mag- och dnodenalsårets kirurgi 115 



Det peptiska jejunalsårets etiologi är ingalunda klar. Grundbetingelsen för 

 ett sådant ulcus' uppkomst är otvifvelaktigt, att den sura magsaften efter en gastro- 

 enterostomi är i tillfälle att oförändrad inverka på jejunalslemhinnan. Men af 

 hvilka faktorer beror det då, att endast ett fåtal af de gastroenterostomiserade få 

 jejunalsår? Som etiologiska moment till detsamma har anförts mångahanda: hög- 

 gradigt nedsatt allmäntillstånd hos patienten; efter gastroenterostomin kvarstående 

 betydlig hyperaciditet ; vidare lesioner å tarmslyngans slemhinna (ex.-vis af tarm- 

 klämmare eller ev. Mukpht's knapp); vidare lokala cirkulationsrubbningar vid ana- 

 stomosen eller i tarmslyngan, beroende på kärlförändringar, ligaturer eller suturer, 

 »knickung» å mesenteriet, tryck af närhggande organ; mindre exakt lagd mu- 

 cosasutur mellan veutrikelns och tarmens slemhinna; användande af silkesuturer 

 vid anastomosens anläggande, som ev. uppsuga magsaft i väfnaderna; vidare adhe- 

 renser kring anastomos eller tamslynga, hvilka lättehgen försvåra tarmperistaltiken, 

 och sålunda låta tarmväggen under längre tid än vid normal Peristaltik vara utsatt 

 för den sura magsaften ; vidare gastroenterostomins anläggande på ventrikelns cardia- 

 del, i ty att ventrikelinnehållet i närheten af magsäcksväggen i cardiadelen skulle 

 hafva högre aciditet än innehållet i ventrikelns öfriga delar samt slutligen gastroentero- 

 stomins plats på jejunum, då tarmväggens motståndsförmåga mot starkt sur magsaft 

 skulle aftaga nedåt, så att eft.er gastroenterostomier med lång slynga skulle risken 

 för denna komplikation vara särskildt stor. Emellertid förklara alla dessa olikartade 

 orsaksfaktorer knappast uppkomsten af ulcus pepticum jejuni; de hafva helt säkert 

 ingen annan betydelse än möjligen som predispouerande orsaksmoment, och om 

 den verkliga genesen hafva vi ingen kunskap. Det är också helt naturligt, då man 

 betänker, att det ännu ej lyckats utreda det sedvanliga mag- och dnodenalsårets 

 orsaker och uppkomstsätt, som varit föremål för så mycken experimentell, patologisk- 

 anatomisk och klinisk forskning. Utom de lokala orsaksmomenten: cirkulations- 

 rubbning och hyperaciditet, gifves det förvisso hos dessa ulcusindivider ett förmodligen 

 viktigare, mera konstitutionellt, tillsvidare okändt orsaksmoment, utan hvilket ej 

 ens de gjnansammaste lokala förhållanden leda till uppkomsten af typiskt ulcus. 

 En likartad uppfattning om ulcus' etiologi ligger bakom den af Schwaez ^ formu- 

 lerade satsen: »magsåret är blott ett symtom af magsårssjukdomen.» Enligt min 

 tro är det denna hos vissa individer förefintliga okända faktor, som utgör kärn- 

 punkten i äfven ulcus' pepticinn jejuni etiologi. 



Beträffande ifrågavarande gastroenterostomikomplikations uppträdande är det 

 högst anmärkningsvärdt, att den träffar företrädesvis manhga individer och ofta 

 yngre eller medelålders män. Bland 35 af de af Key ^ samlade fallen med uppgift 

 om kön voro 31 män och 4 kvinnor, och af 73 fall uti van Roojen's kasuistik, 

 om hvilka uppgift om pat:s kön lämnas, voro 59 män och 14 kvinnor. Medtagas 

 äfven de ofvan anförda af mig samlade fallen och likaså fallen i detta arbete, fås 

 inalles 94 fall och af dem 79 män och 15 kvinnor; enligt hittills föreliggande 



' 1. c; s. 111. 

 ' 1. c. 



