I. Ulcus ventriculi s. duodeni perforans. 



Fallen 1—92 med fri utbredd peritonit. 



Fall 1. Jungfru K. G., 25 år, n:r 347, 1894, Norrköping. 

 Ulcus ventriculi perforans. 



Anamnes. Flera år nppstötningar, kräkningar. För fyra månader sen liknande symtom som 

 nu; sedan besvär jämt. Den "/s akut insjuknande med intensiva kräkningar, stark ömhet och 

 smärtor i buken; den 20 fortsatte svåra kräkningar och smärtor. Intogs ^'/e. — Status. ^Vs (2 

 dygn p. perf.). Pat. dålig, med liten frekvent puls; små brunaktiga kräkningar. Buken betydligt 

 uppdrifven och spänd, öfverallt öm. Temp. 37,5. ^^/s mycket dålig; temp. 37,8; puls 160; svär 

 dyspnoe. På kvällen ytterst dålig med trådfin puls. 



Laparotonii ^-/t kl. 7 e. m. (3 V* dygn p. perf. af d:r v. Unge). Snitt nedom nafveln. Rik- 

 liga gaser ur bukhålan, grumlig missfärgad vätska. Spolning af peritonea) hål an. Mors innan buk- 

 hålan hinner slutas. 



Obduktion. Tarmar utspända, adherenta; grumlig missfärgad peritoneal vätska; circumskript 

 varabscess mellan lefver och mage. I Ventrikeln dels ett 1-öres-stort ulcus dels nedanför detta ännu 

 ett större ö öres-stort direkt i bukhålan mynnande perforeradt sår. 



Fall 2. Hustru S. A., 33 är, n:r 902, 1894, KarlsJcrona. 

 Ulcus ventriculi perforans. 

 (Förut publicerat i Hygiea, 1895, s. 24:1.) 



Anamnes. Hela förliden sommar magplågor; sista tiden svårare plågor, ofta kräkning; 

 den Vio liten blodkräknijig. Efter att den "/lo på morgonen ha mått som vanligt, fick hon kl. 10 

 f. m. svåra plågor i buken, föll till samman, måste bäras hem; kräkningar. Inkom kl. 10 e. m. — 

 Status °/io (12 tim. p. perf.) C)'anotisk; kallsvettas; usel puls; fullt klar och redig; svåra plågor; 

 inga kräkningar. Buken uppdrifven, måttligt öm ; smärtor och ömhet starkast i maggropen och 

 vid västra bröstkorgsranden. 



Gastro7-afi Vio kl. Il, 30 e. m. (18 tim. p. perf. af d:r Boeelius). Snitt ofvan nafveln. 

 Ljusgul, grumlig, simmig vätska framströmmar i en mängd af 1 liter; på ventrikelns framsida 

 fibrinösa pälsar. Upp mot cardia invid curvatura minor ett blyertspennvidt perforeradt sår. Vid 

 försök att lägga suturer genomskära dessa den sköra väfnaden: genom invikning lyckas det att sluta 

 såret. Buksutur. — Förlopp. Vaknade efter narkosen; pulsen förbättrades ej, svåra plågor 

 under natten. Mors kl. 6,30 f. m. den '"/lo. 



Obduktion. I nedre delen af buken grumlig simmig vätska; tunntarmarna starkt injicerade, 

 adherenta. Ventrikeln förstorad. Sutureringen af såret håller. Midt på ventrikelns baksida ett 

 stjärnformigt stråligt ärr med en perforation af 2—3 mms diameter; dessutom framför curvatura 

 minor ett stort kraterformigt, kallöst, nu af suturer slutet sår. Slutligen på baksidan ännu ett 

 tredje, ej perforeradt sår. 



Lunds Univ:s Årsskrift. N. F. Afd. 2. Bd 6. 1 



