4 



Carl M. Fürst 



torai. Det är för att underrätta Florman om denna anställning som Anders Retzius 

 börjar brefväxligen med Florman. 



Den andra direkta anledningen till deras korrespondens var Anders Jahan 

 Retzius sjukdom. Den unge Anders hade tydligen tänkt sig komma ned till Lund 

 och äfveu ansett sig böra själf taga personlig vård om sin sjuke fader, som sköttes 

 af Florman som läi^are. Den verksamme Anders Jahan Retzius, som sedan längre 

 tid varit sjuk, fick nämligen 1818 ett slaganiall och blef därefter lam i nedre 

 delen af kroppen. 



I sitt första bref till Florraan säger Anders Retzius: »Jag har nyligen fått den 

 bekymmerfuUa underrättelsen hemifrån, att min fars hälsa lidit betydehgt, hvartill 

 min bortresa troligen bidragit, och detta har gjort min ställning verkligen ledsen. 

 Jag finge för mycket skrifva om, om jag skulle tacka för all vänskap herr Prof. 

 visat mig; jag kan emellertid ej underlåta att förklara herr Prof. min varma er- 

 känsla för den tillsyn Prof. haft med söta far under dess sista sjukdom och hoppas 

 på Herr Professorns människokärlek, att dess åtgärd ej felas när så påkallas. Vid 

 midsommars tiden tänker jag återse min kära hembygd och gamla vänner». 



Anders Retzius kommer till Lund och för därifrån med sig sin sjuke fader 

 till Stockholm. Han underrättar Florman i ett bref, som numera ej är att finna, 

 om sin och fadreus lyckliga ankomst till Stockholm, och på detta svarar Florman 

 med det första brefvet, som jag här meddelar. — Så börjar den brefväxling mellan 

 dessa båda män som räcker till Flormans lefnads slut. Det sista brefvet vi hafva 

 från Florman är dateradt den 24 januari 1839 såsom svar på Retzius sista bref 

 den 11 januari 1839. Florman dog den 21 januari 1840. 



Såsom en vacker epilog till Flormans och Retzieruas förbindelser framträder 

 sedan Anders Retzius biografi af Florman i vetenskapsakademiens handlingar. Den 

 är skrifven på Retzius klara omedelbara sätt och verkar, hvad den är, såsom 

 skildring af en, som helt och medlefvadt känt föremålet för den biografiska skil- 

 dringen. Detta ger framställningen dess säregna relief och åt det skildrade före- 

 målet ett liffullt plastiskt framträdande. Det är med detta som så mycket annat 

 af Anders Retzius. Hans egen liflighet verkar lif och hans öfvertygelse öfvertygar, 

 så att raottagai'en njuter af sanningskänsla, som väcker beundran både för föremål 

 och skildrare. 



Brefven beröra, såsom vi skola se, många intressanta ting. Jag vill 

 blott framhålla, huru i dem ej blott anatomiska och andra vetenskapliga under- 

 sökningar och arbeten omtalas utan äfven mycket annat såsom undervisningsfrågor, 

 stiftandet af det Flormanska anatomiska priset i vetenskapsakademien, nykterhets- 

 rörelsen, personaluppgifter rörande familjemedlemmar, studenter, läkare, akademiska 

 lärare och deras gemensamma bekanta. Mycket kunde vara att särskildt påpeka 

 uti brefven, såsom Flormans ständigt till det sista oförändrade vetenskapliga intresse, 

 hans praktiska lärareblick och hans städse varma tillgifvenhet och höga uppfattning 

 af sin unge vän. Flormans uppfattning om läkareundervisningen framträder märk- 

 ligast i brefvet den 16 mars 1827. Det är rent af rörande se Flormans ängslan, 



