34 



Carl M. Fürst 



Men några ord om Medulla oblongata; dess korsning af faeciclar synes vara så 

 tydelig uti fissura mediana anterior att den icke kan nekas. Denna är ganska ytelig, 

 men uti samma fissur både ofvan och nedanför denna korta fascicular korsning, har 

 jag uti denna fissurens botten tyckt mig bemärka en finare korsning af meduUse 

 trådar. Det är om denna sak jag önskade mig M. Brors benägna yttrande. Månne 

 dessa trådarnas öfvergång endast härrörer af funiclarnas söndring från hvarandra, ty 

 man måste skilja dem något från hvarandra om man skall komma till bottnen. Man 

 kunde på samma grund säga att den allmänt antagna fasciculera korsning är en fölgd 

 af funiclernas frånskiljning från hvarandra. Men ännu mera, jag har flera gånger uti 

 bottnen af förenämda fissur funnit å h varje sida af denna bottea en ganska vacker 

 och ordentelig serie af hål, som visserligen genom funiclernas dragning blifvit för- 

 storade, men jag vet icke hvarföre de skulle blifva så regelbundna. 



Ännu en sak: Hvad begrepp skall man väl göra sig om Arachnitis? Det ser ut 

 hos somliga författare som alla fel uti hjernan, åtminstone vid dess hinnor skulle re- 

 duceras til Arachnitis. För mig är det svårt, att förstå, huru en hinna, som synes 

 beröfvad alla blodförande ådror skulle framför andra vara underkastad inflammation. 

 Har K. Bror någonsin sett Arachnoidea röd eller åderrik eller sett den injicerad V Har 

 den synts någon gång tingerad, månne det icke varit af blod, som funnits öfver eller 

 under den ? De enda förändringar jag funnit vid den har varit, som ock ofta 

 inträffar att den varit tjockare och fastare än vanligt och til större eller mindre om- 

 fång blifvit hvit och förlorat sin pelluciditet, samt at under den funnits serösa filtra- 

 tioner, men uti alla dessa förändringar ser jag icke något egenteligt inflammations 

 symptom. Väl vet jag at serösa hinnor efter inflammationer kunna också antaga en 

 sådan skepnad, men så finner man också på dem icke sällan vanliga inflammations- 

 tecken, om hvilka jag tillstår, att jag icke har någon erfarenhet i afseende på Arach- 

 noidea. Detta ämnet är mig mycket interessant, och känner min K. Bror något i 

 denna vägen til utredande för mig så var god meddela mig det. 



Hvad vår local här beträffar, så är det någorlunda såsom vanligt. Prof. Agardh 

 äi', såsom förmodehgen bekant, uprest til Stockholm. Prof. Pallén är på sin gård 

 Esperöd och ligger sjuk. Prof. Hylander är tämmeligen rask. Han söker blifva Dom- 

 Prost efter D:r Wåhliu, ^ och hvarken förslag eller syslan lärer nekas honom, så vida 

 han vill hafva den. Fru Tegman, ^ Barfoth * och Hylander äro friska och Generalskan 

 Strutsenfelt ^ dragés med sina ålderdomiSkrämpor. Väderleken här har varit längre tid 

 mycket rägnig så att Rågskörden varit besvärlig. Grödan är allmänt vacker utom 

 Rågen som allmänneligen här å orten varit ringa. 



Min Genbo Licentiat Fries mår väl med sin fru som är nu redan ansenligt mas- 

 siv. De be om sin vördnad. Jag mår som vanligt, men begynner alt mer och mer 

 känna åldrens inflytande. Jemte min vördnads anmälan till T:i kära fru samt häls- 

 ningar till alla mina vänner ibland hvilka jag också gerna räknar Prof. Billing. Bref 

 ifrån honom blifver mig altid kärt. 



Glöm icke sin ödmjuke tjenare och 



trotilgifne Vän 



Lund d. 30 Aug. 1829. Ärv. Henrik Florman. 



Vis ej detta brefvet för någon, ty det är både til pictur och meningar altför 

 slarfvigt skrifvit, hvilket jag först märkte när jag sluteligen läste det. Jag ber att 

 Bror öfverser detta jämte andra mina fel. Önskar blott att det icke kostar för mycket 

 på att läsa det. En ovana kan jag icke komma ifrån, att altid hasta när jag skall 

 skrifva bref. Det är som man säger, liksom at raka smör af elden. 



^ Henrik Wilhelm Romanson, f. i Savolax 1776. Med. D:r i Uppsala 1804, Anatomie- 

 prosektor 1805. Professors n. h. o. v. 1813. Med. adjunkt 1821, vikarierade 1829 som anatomie 

 professor, professor i anatomi och kirurgi i Uppsala 1830, emeritus 1844, död 1858. 

 Christian Wåhlin, f. 1761. Domprost i Lund 1814, död 1827. 



