48 



Carl M. Fürst 



vation jag gort på många fällda tänder hos människor, der rötterna oftast äro till 

 större delen bortfrätta. På Hästmaxillan har jag ofta sett huru den fällda tanden lik- 

 som varit afslipad i form efter den blifvande tandens påtrycknings yta. Men jag får 

 sluta med mit raisonerande i detta ämne på det att jag icke må förråda för mycken 

 enfaldighet och okunnighet. 



Tit:i Prosector Sundevall har vistats här någon tid och haii har förvärfvat sig 

 allas aktning och Vänskap. Han har ock fägnat mig med sit besök och sådana besök 

 äro mig mycket kärkomna oaktadt min döfhet icke gör coversationen lätt. Jag ber 

 hjerteligen hälsa honom, Herr Prof. Billing, D:r Nerman m. fl. som hafva vänskap 

 för mig. 



Med fullkomlig Högaktning Vänskap och tilgifvenhet framlefver 



Min käre Brors 

 ödmjukaste tjenare 



Lund d. 29 Junii 1837. Arvid H. Florman. 



. Vi hafva nu någon tid haft torrt och varmt. Temperaturen varit tämmeligen 

 jämn så att värmegraden om dagen uti rummen varit omkring 24 — 25 och om natten 

 icke gått under 20 gr. — Man kunde deraf sluta till jämnt hälsotilstånd, hvilket 

 också bemärkts för det mästa, dock är kikhostan på sina ställen ganska alf varsam. 



Heders Vän! Käre Broder! Bref 39. 



Mycken och hjertelig tacksägelse för angenäma skrifvelsen af den 12 denna 

 månad. Det gladde mig att T:i observation var lika med min angående betarna hos 

 svinen. Det vore artigt att träffa dem på ett kreatur, som vore mycket gammalt, för 

 att få visshet om att de växa under hela lifêtiden. K. Bi-ors förmodan, att de tand- 

 rötter af hästens framtänder, som jag omnämnde uti mitt sista bref, icke varit fram- 

 stående in i munnen, lärer vara grundad, ty då jag afsågade detta benstycke var det 

 uptorkadt så roten syntes ytterst i gomhuden liknande en tandkrona, som håller 

 på att bryta ut. Likväl var roten på detta ställe nästan trattformigt utvidgad och 

 substansen något fastare än på öfriga roten nästan halfgenomskinlig icke fuUkomligen 

 lik crusta adamantina. 



Jag tackar ödmjukeligen för den möda T. gorde sig att tydelig göra dess mening 

 om tabescentia dentina lacteorum. Jag kan icke neka, att den ideen jag haft om 

 mjölktandrötternas successiva förstöring genom den nya tandens tryckning tagit särdeles 

 fäste hos mig, föranledd dertill af den synbara verkan, som svulster vid något ben 

 hvar som hälst plägar utöfva, så att det tryckta benet efter hand liksom afnötes alt- 

 efter som den närliggande svulsten tiltager. 



K. Brors proposition om legat till Kgl. Vetenskaps Academien öfverensstämmer 

 så med mitt tänkesätt, att jag icke det minsta tvekar om att gå in på den samma, 

 men anhåller, att K. B. ville närmare underrätta mig om sättet huru det bör ske och 

 brukeligt varit i denna vägen. Jag skulle icke heller vara obenägen att något öka den 

 proponerade summan och jag gjör det med serdeles nöje, ehuru jag icke är rik, ty 

 mina slägtförbindelser hafva medtagit det mästa af hvad jag genom inskränkt hus- 

 hållning sparat. För några år sedan dog min Bror och lemnade efter sig en fattig 

 enka med 7 oförsörjda barn. Dem har jag icke kunnat eller bort lemma utan up- 

 märksamhet. 



Hvad K. B. gjör se hälsan till godo, ty den kan svårligen bibehållas med att år 

 ifrån år ligga ibland cadavern. B:r är för oss omistelig — sjuklig kan man mindre 

 uträtta. T. får nödvändigt taga sig några veckors ledighet och njuta landluften i 

 sommar. 



Nyligen har jag haft besök af Hr Professor Billing och Cederschöld, men jag är 



