52 



Carl M. Fürst 



och kärlek för Vetenskapen. I alla fall blir en god afhandling i Vetenskapen af mera 

 värde än några Riksdalrar. 



Desto mera fägnar det mig att Kgl. Vet. Academien med Välvilja uptagit min 

 välmenta ofiert, och jag är öfvertygad, att det kommit på goda händer och till gagn 

 för en Vetenskap, som vi båda högeligen värdera. Jag kan nu mera föga verka aldra 

 minst i det anatomiska, men K. Bror är uti sin bästa vigeur och har redan uträttat 

 mer än många dess företrädare. Gud uppehälle K' Bror för att länge vara ett stöd och 

 en pelare för Läkare bildningen i vårt land ! ty hvad är Medicine, Chirurgi, Physiologi 

 och Zoologi utan Anatomi? Skada att den fått så vidlöftigt område. Den behöfver 

 medlijelpare, som hafva sina pensa hvar efter sin förmåga och hog. Sjelf kan man 

 icke göra alt. Man får vara nöjd med den hjelp man kan få. Med tiden får B. väl 

 en och annan, som kan vara till nöjes och biträde. 



Frågan om någon Medalj till mitt minne är alt för tidig. Jag kan icke anse mig 

 utan: för en af Academiens ringaste medlemmar. Kommer någon gång anatomisk me- 

 dalj att utdelas, så hafva vi flera Svenska Anatomer som kunde ihogkommas såsom 

 01. Rudbeck, Rosenstein, Murray, Martin, Hagströmer m. fl., hvilkas bilder sedan de nu 

 äro borta ej kunna väcka någon förtrytelse. Jag beder derföre K. Bror vid vår vänskap, 

 att om något förslag i afseende på mig skulle göras, det måtte blifva afvärjadt, utom 

 dess är ännu god tid till dess intresset kan belöpa sig till någon Medalj och den dagen, 

 den sorgen. 



Nu önskar jag K. B. lycka till att kämpa för Nykterhets saken. Det synes som 

 våra Läkare icke voro aldeles eniga uti detta ämne, måhända det är aptits supen som 

 är så svår att aflägga. Det ser ut, som några hade den meningen, at alt hvad som sti- 

 mulerar är styrkande. Skulle jag antaga något absolut styrkande så vore det vatten och 

 de milda födoämnen men de spirituösa drycker ville jag förvisa till Apotheken. 



Men nu är jag för långtrådig — Detta bref behöf. ej besvaras, emedan jag en- 

 dast ville gifva tilkänna min mening i afseende på Medaljen. 



Med utmärkt högaktning och broderlig Vänskap 

 Min käre Broders troödmjuke tjenare 



Lund d. 8 febr. 1838. Arvid H. Florman. 



Gode heders Vän, käre Broder! Bref 44. 



Länge är det sedan jag hade den äran göra mig påmint hos kära Bror, men för 

 Tit. såsom Vetenskaps man förmår jag icke framföra något interessant, sedan jag nöd- 

 sakats lemna detta stora fält, som behöfver mera minnesgodhet, än som kan belöpa sig 

 på min höga ålder, och rätt nu har jag förglömt äfven ungdomens hvardags lexor. Lik- 

 väl kan jag icke förgäta ungdomliga förbindelser, och de relationer som jag haft till 

 både k. Bror och dess vördnadsvärde fader äro icke utplånade, utan förblifva uti kärt 

 minne, hvilket jag förmärker förnyas då jag skrifver detta. 



Det var ganska glädjande, att Tit. uti dess senaste bref utmärkte sig nöjd med 

 det enfaldiga tal uti Nykterhets sällskapet upläst d. 16 Nov. förlidet år. Äfven som 

 jag ödmjukeligen tackar för den mention honorable, som T. behagat gifva mig uti dess 

 tal i Stockholmska Nykterhets Sällskapets första årsberättelser för innevarande år. Men 

 än mera tacksägelse är jag och flera med mig skyldig för det att Tit. med nit och 

 fortfarande välvilja fullföljer den goda Nykterhets principen, ty den behöfver alt det 

 understöd, som kan erhållas, isynnerhet kunna läkare mycket verka till framgång. 



Det förefaller mig besynnerligt, att svenska Läkare i allmänhet så litet nitälska 

 för nykterheten och afläggandet af den spirituösa dieten. För mig synes det vara mot 

 all sund och sann Medicinsk theori att dagligen och Stundeligen stimulera digestions 

 organerna, äfven som dagliga erfarenheten vittnar deremot: mest rasande synes mig dock 

 den oseden vara att begynna måltiden med aptits sup ; Om Läkarne icke förmådde 



