Arvid Henrik Flormans bref till Anders Eetzius 



53 



mera, sä måtte de dock unamiter afstyrka ett så förvändt bruk, som icke en gång e 

 Cathedra kan försvaras, med mindre hela Auditorium och alJa Opponenterna voro fulla. 



Ehuru hårdt det håller med det kära brännevinets afläggande, har likväl genom 

 några nitiska prästers bemödande saken haft mycken framgång på somliga ställen här 

 omkring och jag känner åtskilliga äfven ibland allmogen som aldeles lemnat denna dryck. 

 Något bestånd kan ej väntas förr än man blifver mera allmänt öfvertygad att br. hvarken 

 gifver styrka eller hälsa. Men hvad kan man vänta om sjelfva Läkarna räkna det ibland 

 de förmånliga och gagneliga diets medel och förstå icke att skilja emellan stimulerande 

 och styrkande medel? 



Det skulle hjerteligen fägna mig om många af Stockholms Läkare voro verkeliga 

 gynnare af nykterhetsverket, eller åtminstone icke med för mycken liknöjdhet ansåge 

 detta ärendet, som i vårt land förtjenar må hända än mera upmärksamhet än det till- 

 vunnit sig i andra länder. Är den bildning, som finnes hos folket öfver vulgus, sann 

 och god, så kan icke fela att ju nykterheten blifver alt mer och mer allmän, ty det är 

 dock exemplen som leda folket till det bättre eller det sämre. 



Tillåt mig att få öfversända närlagda lilla skrift som är en slags fortsättning af 

 mitt förra tal i detta ämne, och så enfaldigt framstäld, att den skulle kunna läsas af 

 allmogen. 



Med fullkomlig högaktning och uprigtig tillgifvenhet framhärdar 



Min käre Broders troödmjuke tjenare 



Lund d. 14 Sept. 1838. Arvid H. Florman. 



Heders Vän ! Käre Broder ! Bref 45. 



Mycken och hjertelig tacksägelse för gracieusa skrifvelsen af d. 10 Januari inne- 

 varande år. Jag tycker det vara en verkelig högtidsdag för mig, då jag hedras med 

 denna hogkomst af bref från Brors hand, som altid äro högst interessanta och bära 

 präglen af fortfarande nit för en Vetenskap, som i vårt land icke just kan sägas til- 

 iörene varit så odlad. Jag är färdig att blygas då jag tänker på att varit Anatomie 

 Professor och kunnat så litet uträtta, men till min ursäkt kan jag likväl nämna att i 

 de åren, då jag skulle och ville med alfvar arbeta mig fram i den vägen, låg Veterinär 

 Vetenskapen på mig som ensam fordrade mera tid och arbete än jag förmådde åstad- 

 komma, och sedermera då jag blef Anatomie Professor togs mycken tid bort med att 

 anskafîa de simplare praeparater af hvilka intet enda fants före mig utom ett mycket 

 ofullständigt Schelett. 



Om jag får sluta till beskafienheten af Anatomia equi ifrån den tiden jag hade 

 Veterinair befattning, så är der visserligen mycket att observera. Några anteckningar 

 gorde jag väl men dervid stadnade det. En comparation af Musklerna på djurs ex- 

 tremiteter med färre eller flera fingrar och tår blifver icke utan nytta då den kunde 

 fullföljas. Wi hafva när oss både enklöfvade, 2 klöfvade och måug fingrade eller mång 

 naglade djur för dylik jämförelse. Comparationen emellan människans och hästens 

 myologi i detta hänseende ligga väl vida åtskilda, så , att några mellanlänkar behöfvas 

 för denna forskning. 



Mycken tacksägelse för K. Brors Anatomiska jämförelse emellan flera djur magar. 

 De äro mig så interessanta, att jag tycktes uplifvas från min Anatomi dvala, men jag 

 märker min oförmåga och dessutom är minnet försvagat så att jag glömmer den ena 

 dagen hvad jag sett den andra. Men ehuru litet jag kan sjelf uträtta fägnar jag mig 

 likväl öfver andras flit, verksamhet och nit för vetenskapernas framgång. Ack! Måtte 

 Herr Professoren länge bibehållas vid hälsa och förmåga till framgång på den Veten- 

 skaps bana, som T. med så mycken Nit och framgång beträtt. Men icke nog dermed, 

 jag har ännu en önskan och anhållan, att B. måtte få upamma flere af våra unge Lä- 

 kare, att icke denna Vetenskap, då T. ej längre orkar eller lämnar en Profession, som 

 är ibland de svåraste att bestrida, faller tillbaka. 



