36 Herman P. A. Funkquist 



mänua byggnad gör det sannolikare, att det tillhör en art av si. Ampyx än av si. 

 Trinucleus. Förekommer talrikt i Tommarp. 



Ptychopyge glabrata Ang. 



1854. .Ftijchopyge glabrata Angelin, sid. 54, tab. XXIX, fig. 3 — 3 a. 

 1906. » » , Olin, sid. 60, tavl. II, fig. 19—23. 



Mina talrika och delvis synnerligen väl bevarade exemplar av pygidier och 

 glabellor överensstämma med Olins beskrivning och avbildning. Arten förekommer 

 vid Fågelsång, Höstånga, Tosterup och Tommarp. 



Asaphus rusticus Törnq. 



1884. Asaphus rusticus Töknquist, sid. 58, tab. Il, Hg. 13 — 14. 



Endast ett par pygidier och glabellor av denna art föreligga, men dessa över- 

 ensstämma så väl med Törnquists beskrivning och avbildning, att jag ansett mig 

 böra hänföra dem till denna art. Arten är funnen av Töknquist i Dalarnas flag- 

 kalk och av mig i ampyxkalken vid Tommarp. 



Calymmene pulchra Betr. 



Tavl. I, fig. 5—6. 



1846. Calymene pulchra Beyeich, sid. 26, tab. II, fig. 6. 

 1852. » » , Barrande, sid. 575, pl. 19, fig. 1 — 9. 



1872. » » , » sid. 36, pl. 16, fig. 27. 



1906. » » , Olin, sid. 58, tavl. II, fig. 15. 



Endast huvudsköldar och pygidier hava anträffats. Glabellan, som höjer sig 

 obetydligt över kinderna, visar på ömse sidor tre tvärfåror och lika många sido- 

 lober. Basalloberna äro rundat triangulära, uppnå ^jio av glabellans längd och för- 

 bindas med mittstj^cket medelst smala band. Härigenom blir mittstycket så smalt, 

 att dess bas upptager knappt '/s av glabellans bredd. Mellan de mellersta pann- 

 fårorna däremot är glal)ellans oflikade mittstycke bredare. Basalfårorna dela sig 

 inåt i vardera två grenar, av vilka den bakre böjer sig mot glabellans bas. Andra 

 paret lober äro rundade och av mindre längd än bredd. Tvärfårorna framför dem 

 äro parallella med basalfårornas yttre hälfter. Endast en svag antydan till l:a 

 paret sidofåror kan spåras. Avståndet från nackfåran till en linje dragen mellan 

 de mellei'sta pannfårornas inre ändpunkter är något mindre än panniobens längd. 

 Glabellans längd är lika med bredden över främre delen av de mellersta sidoloberna 

 och 7* dess bredd vid nackfåran. Sistnämnda bredd förhåller sig till bredden 

 över ändflikens mitt som 8 : 5. Dorsalf årorna, som äro tämligen djupa, gå i en 

 svag båge framåt, där de konvergera och övergå i en framför pannan befintlig 



