Aeaphusregionens omfaltning i sydöstra Skåne och på Bornholm 



35 



sex till antalet. På varje segment förekommer en punktförmig förhöjning. Pleurorna 

 äro fårade. 



Pygidiet har ett helt annat utseende än det av Hadding ' beskrivna, vilket 

 även förekommer i mitt material och sannolikt tillhör någon ampyxart. Hos Tri- 

 nucleus coscinorrhinus har pygidiet nästan elliptisk omkrets, om man bortser ifrån, 

 att främre randen är något konkav på ömse sidor om rhacliis. Pygidiets längd är 

 ungefär V» dess bredd. Rhachis, som slutar vid pygidiets bakre nedböjda kant, 

 avsmalnar bakåt och är liksom brämet tydligt segmenterad. Segmenten, till antalet 

 5, äro bredast ungefär mitt emellan rhachis och yttre kanten, mot vilken de böjas 

 rätt starkt. På avtryck av pygidiets undersida fortsätter rhachis med ett ornament 

 bestående av små upphöjningar motsvarande 4 ringar. Rliachi's bredd framtill är 

 lika med eller något mindre än dess längd. Den nedböjda bakre kanten är täm- 

 ligen bred, bredast på mitten och avsmalnande åt sidorna. Pygidiet är mindre än 

 huvudskölden, men nästan hka brett som sista thoraxsegmentet. 



Arten förekommer i Tommarp (Moberg 1892: 2, sid. 380), vid Tosterup och 

 Bollerup (Tullberg 1883, sid. 241 och Moberg 1892: 2, sid. 381) och möjhgen vid 

 Fågelsång (Angelin 1854, sid. 65 och Tullberg 1882: i, sid. 21 ^) samt i lösa 

 block vid Virrestad och Rödmölla. Själv har jag påträffat arten i riklig mängd i 

 Tommarp. 



Ampyx rostratus Sars. 

 Tavl. I, flg. 2—3. 



1854. Lonchodomas rostratus Angelin, sid. 82, tab. XL, fig. 11. 



1869. Ampyx rostratus, Linnarsson, sid. 80. 



1906. Ampyx rostratus, Olin, sid. 70, tavl. IV, fig. 9 — 10. 



Mina exemplar överensstämma fullkomligt med Angelins beskrivning och av- 

 bildning. Rännan längs övre kanten av glabellans spröt är mycket tydligt fram- 

 trädande. Thorax har fem segment, som utåt äro tydhgt fårade. Å skalbärande 

 exemplar bar pygidiets bräm vid främre kanten en fåra, som utplånas inemot 

 rhachis. Skalet är f. ö. slätt, men dess avtryck visar tydliga ribbor. 



Arten förekommer rikhgt i ampyxkalken och sparsamt i coscinorrhinuskalken 

 vid Tommarp. 



Ampyx sp. 



Tavl. I, fig. 4. 



1913: 2. Trinucleus coscinorrhinus exparta Hadding, sid. 74, tavl. VII, tig. 20 (non 18, 19). 



Det breda triangulära pygidium, som Hadding avbildar från Anderson och 

 hänför till Tr. coscinorrhinus Ang., företer så stora olikheter med det, som finnes 

 på helt exemplar av nämnda art, att dess samhörighet är otänkbar. Pygidiets all- 



1 Hadding 1913:2, sid. 75. 



2 Jmfr TULLBEEG 1882: 3, sid. 261 och G. F. F. 1883. Bd 6. H. 7, sid. 312 (Rättelser) samt 

 Tullbeeg 1888, sid. 245 (not.en). 



