16 



Herman P. A. Funkquist 



Orthisskiffern, vilken även betecknades som lag med Calymmene dilatata Tullb., trodde 

 man sig fortfarande kunna betrakta som hängandet till zonen med Dicranograptus 

 Clingani Caee. 1 sydöstra Skåne hade den emellertid ingenstädes anträffats i fastklyft 

 utan endast såsom mer eller mindre talrika lösa block. Sådana hade iakttagits 

 utefter den igenom Tunby, Smedstorps socken, i ost-västlig riktning löpande vägen, 

 vid gårdarna i Virrestad, Vemmerlövs soekeu, vid Gislövshammar, i Bollerups 

 köksträdgård, SV om Oljekvarn samt västerut från Ljungbergshuset. I nämnda 

 skiffer från Bollerups trädgård hade man funnit: Orthis argentea His. och Beyrichia 

 costata Lines., båda i riklig mängd, fragment av trilobiter, Leptœna qidnquecostata 

 M'CüY, Lingula samt tvenne gastropoder. 



Hknnig^ framkastade år 1900 den åsikten, att zonen med Trinucleus cosci- 

 norrjiinus Ang. möjligen motsvarar zonen med Fhyllograptus ef. typus Hall vid Fågel- 

 sång, då denna zon saknas i sydöstra Skåne. 



Sommai-en 1902 påvisade Töenquist ^, att graptolitskiffern, som omedelbart 

 underlagrar ortocerkalken vid Flagabro, representerar den av Mobeeg förut vid 

 Killeröd funna zonen med Isograptus gibberulus Nich. Fossil, karakteriserande denna zon, 

 nämligen Didymogmpfus extensus Hall, Didymograptus 2:)atuhis HalIj, Didymograptus 

 Kurchi Törnq. (?), Didymograptus Mohergi Töenq., Isograptus gibhendus Nick., 

 Mceandrograptus Schmalenseei Mbg och Asygograptus suecicus Mbg, beskrev Törn- 

 QTJiST även från Killeröd, Komstad och Järrestad. 



Hennig^ ansåg visserligen, att orthisskiffern, av honom även kallad »kisel- 

 skiffer», möjligen hade sin rätta plats mellan undre och övre dicellograptusskiffern, 

 uaen framhöll också, att Orthis argentea. His. icke är något ledfossil i egentlig 

 mening, då den uppträder i flera zoner, vilka blivit hänförda dels till chasmops- 

 kalken, dels till trinucleusskiffern. 



Beträffande zonen med Calymmene dilatata Tullb. anmärker Olin*, att den 

 ingalunda kan anses vara blott ett synonym till orthisskiffern, då ledfossilet även 

 anträffats i de mjuka skiffrar, som på lokal E 13 i Fågelsångsområdet bilda zonen med 

 Climacograptus rugosus Tullb. Oaktat Olin icke på något ställe funnit den typiska 

 orthisskiffern i tydligt samband med andra bildningar, ansåg han den vara en mera 

 lokal bildning eller en extrem utveckling av de hårda, flintartade kalkstenar, som snart 

 sagt allestädes förekomma inom chasmopslagrens övre del. Han påpekade dock, att i 

 östra delen av Tosterups område, SV om det s. k. Ljungbergshuset, finnes ingen 

 orthisskiffer mellan clinganiskiffern och trinucleuslagren ^ Till chasmopslagren förde 

 han även clinganiskiffern, som i sydöstra Skåne skulle följa närmast ovan kalkstenen 

 med Trinucleus coscinorrhinus A^tg. och sålunda kunna betraktas som chasmops- 



' Hennig 1900, sid. 36. 



2 TöRNQuiST 1904, sid. 3 (och 1901, sid. 8). 



' Törnebohm och Hennig 1904, sid. 62 ocli 68. 



* Oi.iN 1906, sid. 76. 



' Olin 1906, sid. 30. 



