Asaphusiegioiiene omfattning i sydöstra Skåne och på Bornholm 11 



Orthocerkalk. Grå eller svartaktig kalk. Karakteristiska försteningar : Sym- 

 physnrus palpebrosus, Äsaphi etc. Ex. Fågelsång, Tosterup. 



Undre graptolitskiffer. Gröngrå lerskiffer. Karakteristiska försteningar: Phyl- 

 lograptus anyustifoliiis, Bidymograpsus hirundo och andra arter med utspärrade gre- 

 nar. ICx. Jerrestad. Motsvarar Skiddawskiffern i England.» 



Under sin »resa genom Skånes paleozoiska trakter» sommaren 1875 gjorde 

 TöRNQuiST ' många värdefulla iakttagelser rörande asaphusregionen. Vid Flagabro 

 fann han, att »en på försteningar mycket rik lerskiffer sänker sig under ortocer- 

 kalken med tydlig kontaktslinje». Denna skiffer visade sig mnehkWa Didy ni o gr aptus 

 extensuH Hall, D. indeiitus Hall, D. affinis Nich., Phyllograptus angiistifolius Hall 

 och Tetragraptus quadribrachiatus? Hall, arter, som känneteckna den undre graptolit- 

 skiffern, eller, såsom Törnquist ville benämna den, phyllograptusskiffern. Även vid 

 Komstad, som ligger tämligen nära Flagabro, trodde sig Törnquist med säkerhet 

 kunna antaga, att denna skiffer underlagrar ortocerkalken. Från Järrestad om- 

 nämnde Törnquist ortocerkalk och phyllograptusskiffer, men uttalar sig ej angående 

 dessa lagers inbördes förhållande. 



Enligt LiNNARSsoNS ^ iakttagelser 1879 finnas även vid Gislövsliammar undre 

 graptolitskiffrar. Med detta namn betecknade han nu som förut de graptolitförande 

 lerskiffrar, som underlagra ortocerkalken och av Törnquist fått benämningen phyllo- 

 graptusskiffer. LiNNARssoN framhöll, att bergarten inom Skånes undre graptolit- 

 skiffrar företedde föga omväxling, och att dess fauna överallt hade i det hela samma 

 huvudkaraktär. Bergarten utgjordes alltid av en tämligen lös lerskiffer, till färgen 

 vanligen grönaktigt grå, endast undantagsvis svartaktig. Faunan bestod huvud- 

 sakligen av de fyra graptolitsläkteua Didymograptus, Tetragraptus, Dichograptus 

 {Temnograptus Nich.) och Phyllograptus. 



Beträffande skiffrarna omedelbart ovanpå ortocerkalken voro Linnarsson och 

 Törnquist av olika åsikter. Den senare^ hade år 1875 föreslagit att avskilja lägsta 

 delen av dessa skiffrar och under namn av phyllograptusskiffer förena den med de 

 undre graptolitskiffrarna. De övriga avdelningarna av de mellersta graptolitskiff- 

 rarna skulle benäinnas dicranograptusskiffer. Linnarsson * godkände ej detta utan 

 sammanfattade under benämningen de mellersta graptolitskiffrarna »hela den serie 

 av graptolitförande skiffrar, som ligga mellan ortocerkalken och närmast följande 

 trilobitförande lager». Hela serien eller åtminstone större delen av dessa skiffrar 

 hade kunnat studeras vid Fågelsång, men endast enstaka avdelningar av dem i 

 sydöstra Skåne, såsom vid Tosterup, Järrestad och Gislövshammar. Orthissldffern 

 hade år 1875 av Linnarsson ^ sammanställts med den lägre delen av triuucleus- 



1 Törnquist 1875, sid. 47 och 48. 

 Linnarsson 1879, sid. 4 och 5. 



* Törnquist 1875, sid. 55 — 57. 



* Linnarsson 1879, sid. 6. 



" Linnarsson 1875: 1, sid. 262. 



