Historik. 



Följande litteraturöversikt rörande asaphusregionen fraroställes i kronologisk 

 ordning och behandlar sydöstra Skåne och Bornholm var för sig. Oaktat framställ- 

 ningen måst göras kortfattad, har, så vitt möjligt varit, hänsyn tagits även till äldre 

 arbeten, som lämnat bidrag till kännedomen om ämnet i fråga. 



Sydöstra Skåne. 



Sydöstra Skånes silurbildningar och ej minst den del av desamma, som hän- 

 förts till asaphusregionen, ha sedan långt tillbaka i tiden omfattats med stort intresse 

 av naturforskare. Redan Linné ' besökte kalkstensbrotten vid Tommarp och var 

 sannolikt den förste, som gjorde försök att parallellisera härvarande geologiska bild- 

 ningar med Västergötlands. På grund av sina rön från KinnekuUe antog han, att 

 skiffer måste finnas under kalkstenen vid Tommarp, vilken han igenkände såsom 

 »alvarsten» eller ortocerkalk. 



Att i sydöstra Skåne en skifferbildning finnes mellan sandstenen och ortocer- 

 kalken, framhölls även av Hisinger ^ Dennes profil för östra Skåne kritiserades 

 emellertid av Wahlenbebg^, som ansåg densamma vara icke endast ofullständig 

 utan även alldeles oriktig. Emellan Kronovall, Tosterup, Listarum och Tommarp 

 skulle man nämligen under sökande efter stenkol hava »genomslagit kalkstenslagret 

 till många hundrade fots djup utan att hinna dess botten», en uppgift, som tydligen 

 beror på missuppfattning. På grund härav slöt Wahlbnberg, att kalkstenslagren 

 icke hade någon skifferbädd under sig, utan vilade i en fördjupning i sandstens- 

 grunden. 



Ortocerkalkens hängande skulle däremot enligt Wahlenbergs mening utgöras 

 av lerskiffer, som »åtföljer kalkstenslagret och ligger, om icke alltid tydligen uppå 

 detsammas blottade mindre upphöjningar, åtminstone bredvid dem i fördjupningar, 



1 Linné 1751. 



2 HisJNGEE 1808, sid. 253 och 254. 



' Wahlenbeeg 1818, sid. 56 och 59. 



