Om käjsaisnittets ställning inom den nutida förlossningekonsten 15 



En särskild tanke får ägnas de upprepade Icäjsar snitten hos samma patient. 

 Icke färre än 13 av våra patienter ha undergått operationen mer än en gång, 

 därav eu icke mindre än fyra gånger. 



Endast om två av dessa upprepade operationer har antecknats, att en för- 

 tunning av ärret kunnat iakttagas på ett begränsat ställe i livmoderväggen. I alla 

 de övriga fallen framhålles särskilt, att ärret varit fast. I några fall har perito- 

 neum över ärret varit vitglänsande, liksom senigt, i andra fall har ärret icke ens 

 synts. Räster av suturer ha ibland anträffats, då man lagt det nya snittet intill 

 det gamla. 



Då nu över etthundra käjsarsnitt utförts, utan att någon bristning av liv- 

 moderärret inträtt och utan att man i mer än två fall anträffat en lokalt begränsad 

 förtunning av ärret, så frågar man sig efter orsaken till dessa gynsamma resultat. 

 Gouvelaire ^ påstår nämligen i sitt stora praktvärk, alt förtunningar av ärret skulle 

 uppstå i en sjättedel av fallen, och jag har förut omnämnt, att Leopold Meyer 

 upplevt tre rupturer. Att orsaken skulle ligga i olikhet i sättet att sy, tror jag 

 icke. Alla käjsarsuittsoperatörer lägga nog suturerna på ungefär samma sätt och 

 äro säkerligen lika noggranna i sina bemödanden, att de båda snittytorna skola 

 passa väl tillsammans. 



För min del är jag böjd att tro, att den fasta läkningen är beroende på två 

 omständigheter : sulur materialet och aseptiken. Beträffande det förra, har jag redan 

 vid redogörelsen för resultaten anfört, att jag icke hyser förtroende till catgut vid 

 denna operation. Man skall komma ihåg, att snittytorna i livmodern icke som i 

 andra sår lätt kunna fås att ligga orörliga mot vai'andra. Livmodern vilar icke i 

 barnsängen, den kontraherar sig, och den involveras. Till följd härav är en för- 

 skjutning av snittytorna mot varandra nästan oundviklig. Suturerna äro därför 

 utsatta för en särskild påfrestning, och jag har svårt att komma ifrån den tro, 

 att silket eller linnet under dessa förhållanden är överlägset catgut. 



Men dessutom är det klart, att uterussåret likväl som alla andra sår måste 

 vara absolut aseptiskt, om en fast läkning skall kunna inträda ^ Ur denna syn- 

 punkt beror mycket på, hur fallen väljas. Göres käjsarsnittet i ett fall med in- 

 fekterat fostervatten, så jälper det icke om operationen för övrigt utföres under aldrig 

 så noggranna aseptiska försiktighetsmått; såret infekteras från livmoderns inre och 

 resultatet kan bli en dålig läkning. På samma sätt kan man tänka sig, att su- 

 turer, som lagts så att de fatta hela väggen, även slemhinnan, leda infektionen från 

 decidua längs tråden in i väggen. 



Det är sådana skäl som gjort, att jag icke vill vara med om ett konservativt 

 käjsarsnitt hos en infekterad patient, att jag vid mina operationer sytt med silke 

 eller linne, och att jag vid suturernas läggande är noga att undvika decidua. En 



' A. CouvEr.AUUC, Introduction à la chirurgie utérine obstétricale. Paris 1913. 

 ^ Se hilrom även Essen-Möller, Sechs Kaiserschnitte. Nord. Med. Arkiv 1903. Afd. 1. 

 Hft 2, n:r 8. 



