20 



Elis Essen-Möller 



tioiienia, som jag tillämpat i de särskilda fallen, sådana jag föi- närvarande npp- 

 fattar dem. 



Jag börjar med eldampsif allen, till vilka jag även räknat fallen med för tidig 

 lösning av placenta. Såsom synes ha av 10 fall 3 mödrar avlidit. I vilken mån 

 är den dödliga utgången att tillskriva en felaktig indikationsställning? 



I fall 7 tillkallades jag strax efter det första anfallet. Det var ett av mina 

 tidigaste fall; jag hade då ingen bestämd uppfattning om eklampsien eller dess 

 behandling. Följden härav var, att jag väntade i 24- timmar och ingrep först då 

 det var tydligt, att patienten utan ingrepp vore förlorad. Den olyckliga utgången 

 i detta fall beror därför enligt min mening icke på operationen, utan på att denna 

 kom för sent. Klandret bör därför riktas mot operatören, icke mot operationen, 

 och jag måste tyvärr på mig själv tillämpa de ord, som Sänger en gång fällde : 

 »Der Kaiserschnitt muss für Fehler, Versäumnisse, Misserfolge büssen, die nicht 

 ihm, sondern Denjenigen aufzuerlegen sind, welche sie begehen». Med den upp- 

 fattning jag nu har om eklampsien, skulle jag opererat genast. 



Svårare att bedöma äro fallen 49 och 50. Bestämmande för ingreppet var, 

 att man på detta sätt kunde förlösa patienten snabbt, men lika tydligt är, att 

 Intoxikationen gått för långt, och ingreppet blev därför utsiktslöst. Sannolikt är 

 det bättre att i sådana hopplösa fall avstå från ingreppet. För övrigt framgår av 

 tabellen, att käjsarsnittet i 7 andra fall av eklampsi, resp. placentarlösning, haft 

 god utgång. 



Då det för mig vid utbruten eklampsi framför allt gäller att få patienten 

 fortast möjligt förlöst, så skulle jag med ledning av hittills vunnen erfarenhet kunna 

 uttrycka min uppfattning av käjsarsuittets plats i eklampsiterapien så, alt det ah- 

 dominala Mjsarsnittet ger de största utsikterna till en snabb förlossning hos en först- 

 födersJca med sluten cervix och trång slida, medan vid redan utvidgad cervix och vid 

 vagina det vaginala käjsarsnittet torde hunna ske väl så snabbt oCh vara för patienten 

 mindre ingripande. I båda fallen ingriper jag strax — periculum in mora. 



Placenta jyrœvia. Bland sju käjsarsnitt härför har jag att anteckna ett dödsfall. 

 Dödsorsaken var i detta fall säkerligen förorsakad av en luftemboli, ehuru detta icke 

 kunde verifieras, enär sektion icke tilläts. Visserligen äro sådana fall kända förut 

 just vid praevia ^, som behandlats enligt Braxton Hicks, och det är därför svårt att 

 veta, om käjsarsnittet ur denna synpunkt är farligare än vändningen, men mitt 

 fall utgör dock ett memento för den, som i likhet med Krönig och Sellheim i 

 käjsarsnittet vid praevia se en absolut säkert livsräddande operation för både moder 

 och barn. 



Personligen kan jag beträffande käjsarsnitt vid prtevia icke bekänna mig till 

 en sådan ståndpunkt, men lika litet till den andra ytterligheten att absolut för- 

 kasta ingreppet i dessa fall. Om blödningen är oroande riklig och de anämiska 

 symptomen framträdande redan innan cervix är så öppen, att den bekvämt tillåter 



' F. VON WiNCKEL, Handbuch der Geburtshilfe. Wiesbaden 1904. Bd II. 2. S. 1198 u. 1258. 



