22 



Elis Essen-Möller 



tala om pubotomien, hava i oräkneliga fall fört till målet, och ingen kan undra 

 över, att deras anhängare icke vilja övergiva metoder, som i deras händer givit 

 goda resultat. Här finnes ett stort utrymme för den subjektiva uppfattningen, och 

 ingen kan ännu säga sig ha funnit det bestående rätta. Det faller mig icke häller 

 in att vilja åt min egen uppfattning tillmäta större vikt än åt andras. Den föl- 

 jande framställningen avser endast att vara en förklaring och motivering av min 

 egen ståndpunkt, och jag framlägger den i förhoppning att få den diskuterad och 

 belyst av andras erfarenhet. 



Framställningen torde vinna i klarhet, om jag först undersöker de olika in- 

 greppen vart för sig i deras förhållande till käjsarsnittet och därefter söker facit 

 av en så gjord undersökning. Jag börjar med den konstgjorda förtidsbörden. 



Jag har vid föregående tillfällen ^ framlagt resultaten och indikationsställniugen 

 för detta ingrepp, sådana de hittills tillämpats på kvinnokliniken i Lund. Indika- 

 tionerna kunna sammanfattas så: omföderskor med föregående svåra förlossningar, 

 conjugata vera icke under 8, B cm, säkra uppgifter om både menstruation och 

 fosterrörelser och fullständig överensstämmelse mellan dem. Med sådan begräns- 

 ning har förtidsbörden i Lund givit O % dödlighet för mödrarna och 10 °/o död- 

 lighet för fostren. Dessa resultat kunna betraktas som särdeles goda, och frågan 

 blir då, om och i vilken grad de kunna anses underlägsna käjsarsnittet. 



Det framgår då genast, att förtidsböi'den är överlägsen käjsarsnittet med 

 hänsyn till mödrarnas säkerhet, enär käjsarsnittet är behäftat med en viss mor- 

 talitet för mödrarne, som i våra fall av bäckenförträngning visserligen icke upp- 

 går till mer än ett fall av 75, men som i alla fall icke kan bortresonneras. Be- 

 träffande fostren återigen är förtidsbörden underlägsen, ty käjsarsnittet kan här 

 uppvisa 100% levande barn, medan förtidsbörden knappast torde komma under de 

 10 "/o mortalitet, som den här givit, trots det noggranna urvalet av de fall, som 

 ansetts lämpa sig för ingreppet. 



Då det ena av ingreppen sålunda giver ideala resultat för mödrarne, det andra 

 lika ideala för fostren, så framgår härav en motsats mällan dem båda, som icke 

 är lätt att förena. För min personliga del har jag varit och är fortfarande en an- 

 hängare av förtidsbörden, ehuru jag medger, att jag under de senare åren utfört 

 den mindre ofta än förr till följd därav, att jag i ett fall, då alla de förut om- 

 nämnda villkoren voro uppfyllda, fick ett barn som vägde endast 1,380 gm. Ett 

 sådant resultat är nedslående och visar bättre än något annat det osäkra, som alltid 

 kommer att vidlåda ingreppet. Men operationen är så säker ur moderns synpunkt 

 och så väl lämpad att utföras, även av den praktiserande läkare, som icke är spe- 

 cialist, att det enligt min mening vore både beklagligt och orätt, om den för- 

 svunne från de obstetriska operationernas område. Vill man å andra sidan med 

 full säkerhet ha ett levande barn, t. ex. hos en äldre patient, vars föregående för- 

 lossningar gått olyckligt, och som icke har utsikt att få flera barn, så är käjsar- 



^ EssEN-MÖLLKE, KHiiiska föreläsningar i obstetrik. Stockholm 1916, s. 209 ff. 



