Algologiska studier vid Skånes södia och östra kust 



5 



Samma förskjutning nedåt träffar Fucus serratus. Vid bohuslänska kusten 

 går denna art enligt Kylin (i. c, p. 225) ända upp till 0,B m. djup ^, vid halländska 

 kusten till — 1 m. djup (Kylin 1. c. p. 226). I Öresund och vid skånska Öster- 

 sjökusten träffar man den sällan förrän på 3 — 4 m. djup, men där förekommer 

 den talrikt. — Simmons (Den litorala vegetationen vid Skånes kuster, Bot. Not. 1898, 

 p. 192) uppgifver visserligen, att man nedåt Sundet »tinner denna allt mera spar- 

 samt och vid Östersjökusten försvinner den snart alldeles». Detta är emellertid 

 oriktigt. Fucus serratus förekommer tvärtom ymnigt i Öresund, associationsbil- 

 dande från ungefär 5 m. djup nedåt. Afven vid skånska Östersjökusten är den 

 talrik. — 



Af ofvanstående framgår tydligt hur svårt det i själfva verket är att med 

 ledning af vissa arters karakteristiska utbredning inom ett visst område uppdraga 

 gränserna för en literal- och sublitoralregion inom ett annat område. Svedeliüs 

 påpekar också detta och framhåller själf faran af att på detta sätt parallellisera 

 regiousindelningen inom olika områden men använder sig icke desto mindre själf 

 af samma Kjellmanska metod, i det han sätter nedre »gränsen för Fucus vesiculosus 

 förekomst åtminstone såsom formationsbildande» som gräns mellan litoral- och 

 sublitoralregionen i Östersjön. Denna gräns sättes till 5 meters djup. 



Jag erkänner visserligen gärna, att Svedelius' indelning af algvegetationen 

 (beträffande utomskärsfloran) ganska väl passar in på förhållandena vid skånska 

 Östersjökusten. Men uppdelningen af vegetationen i en litoral- och en sublitoral- 

 region med gränsen dem emellan på 5 m. djup är ej naturlig, och jag kan ej 

 undgå att finna den af Svedelius begagnade metoden olämplig. 



Förhållandena i Öresund visa också bristerna i nämnda metod synnerligen 

 instruktivt. I Öresund finna vi nämligen associationer icke blott af Fucus vesicu- 

 losus utan också af Z«wi/mn'a-arterna, associationer således just af de alger, som 

 Kjellman och Svedelius begagnat sig af vid uppdragandet af gränserna för den 

 litorala och sublitorala regionen vid västkusten och i Östersjön. Fucus vesiculostis- 

 associationen sträcker sig i Öresund ned till omkring 5 m. djup. Lamifiaria-arterna 

 öfverskrida däremot såsom associatiousbildande sällan 10-metersdjupet uppåt. Kjell- 

 man sätter som nämndt gränsen mellan de båda regionerna vid gränsen för Lann- 

 waria-associationens utbredning uppåt, och Svedelius låter litoralregionens nedre 

 gräns sammanfalla med gränsen för F. vesiculosus-associationens utbredning nedåt. 

 Tillämpas nu dessa båda författares regionsindelningar på förhållandena i Öresund, 

 skulle vi sålunda här få två gränser inellan den litorala och sublitorala regionen, 

 en på 5 och en på 10 meters djup. Ingenting kan väl tydligare än detta visa det 

 olämpliga och oriktiga i ofvannämnda metod att med ledning af vissa växter »på 

 samma sätt som ett slags ledfossil» uppdraga gränserna för regionerna inom olika 



^ Enligt senare undersökningar går vid bohuslänska kusteu F. serraiitsassociationens öfre 

 gräns på skyddad kust 35 — 40 cm. under medelvattenlinjen, på öppen kust 30 — 35 cm. under 

 samma linje (Kylin, Sv. Bot. Tidskr. 1918, p. 86). 



