Algologiska studier vid Skånes södra ocli östra kust 



17 



Det riktigaste torde v<äl äudå vara att betrakta alltsamman som variationer af 

 hufvudarteu. Rosenvinge aiigifver följande cellinått för var. elongata: »Cellulae 

 vegetativae 20 — 30 ( — 40) \x crassae, zoosporiferae 20 — 65 crassae. Diametro 

 2,5—6 — plo longiores». Dessa cellmått äro väl stora för att kunna passa in på 

 den ofvannämnda långcelliga mirabilis-iorvnen från Kivik, äfveu om man möjligen 

 skulle kunna räkna med en viss reduktion af cellstorleken tack vare den låga 

 salthalten. 



U. mirabilis är ytterst vanlig längs hela Skånekusten i eller strax ofvan vatten- 

 linjen på stenar etc, särskildt på exponerade lokaler. Artens egentliga fertilitetsperiod 

 synes infalla på våren, men även senare på året, ända in i midten af september 

 har jag funnit fertila exemplar i riklig mängd. Det synes, som om denna alg 

 kunde hinna med mera än en period under samma år. — Kämpinge, Ystad, Trel- 

 leborg, Simrishamn, Kivik, Hvitemölle. 



Rhizoclonium riparium (Roth) Harv., Kold. Rosenvinge, Grönlands Hav- 

 alger, p. 913; Wille, Studien über Chlorophyceen, p. 93. 



Ljusgrön, hoptofvad, växande på pålverk i Kiviks hamn strax ofvan vatten- 

 ytan. Rhizoider finnas men äro hvarken sällsynta eller allmänna. De äro helt 

 korta, unicellulära. Cellerna 16 — 22 [i. breda och 22 — 60 [j- långa; längden 1,5 — 3, 

 vanligen omkring 2 ggr bredden. Cellväggens tjocklek 1,75 \i. 



Andra exemplar, växande på grästufvor tillsammans med Gyanophyceer, Vau- 

 cheria-s]). etc, voro rikligt försedda med encelliga rhizoider. 



Rh. Kochianum Kütz.; Htlmö, Grünalgen v. Malmö, p. 31. 



Bestående af enkla trådar, utan rhizoider, omvecklad grenarna af Polysiphonia 

 nigrescens. Cellerna i allmänhet omkring 25 [i. långa (23 — 30 [i.) samt 14 [x breda. 

 — Exemplaren voro sterila. 



Anträffad vid enstaka tillfällen vid draggningar på 8 — 10 ra. djup. — Kivik, 

 Simrishamn. 



Oladophora Kürz. — Svedelius upptager blott två Cladophora-arter för 

 Östersjön, nämligen Cl. rupeslris och Cl. cristata (Roth) Kg. Frånsedt Cl. nipestris, 

 som är synnerligen typisk och lätt igenkännlig, sammanföras sålunda de öfriga 

 Cladophora-tovmevna. under ett gemensamt namn, Gl. cristata med hänvisning till 

 WiTTR. & NoRDST. Alg. cxs., n:r 1030. Detta exemplar är emellertid ingenting 

 annat än Cladoijhora glomerata (L.) Kg. (se vidare härom p. 20). 



Svedelids synes mig dock ha tagit artbegreppet för stort, då alla Östersjö- 

 formerna af detta släkte med undantag af Cl. rupestris sammanföras under Cl. 



o 



glomerata. Åtminstone kan man utom Cl. rupestris särskilja en Cl. glomerata i 

 trängre bemärkelse, en Cl. sericea samt en Cl. fracta. — Cl. patens, som här upp- 

 tages som särskild art, fattas af många algologer blott som en form af Cl. fracta. 



Af dessa arter synas mig sannolikt glomerata och fracta vara utvandrade söt- 

 vattenformer. Många af mina Cl. ^/ome>'fl/a-exemplar från Skånekusten stämma 

 t. ex. utmärkt öfverens med Wittr. & Nobdst., Alg. exs., n:r 123 a. Cl. glomerata 

 (L.) Kg. »Suaeciae in am ne Hågaån ad Lurbo prope Upsaliam». De typiska Cl. 



3 



