Algologiska studier vid Skånes södra och östra kust 25 



Förgrening oregelbunden. Tlialkis i sin nedre del i tvärsnitt flercellig samt 

 beklädd med talrika, nedåtlöpande rhizoider. Enligt Svedelius förekomma unilo- 

 kulära sporangier under vintern, november — april. Själf har jag ej haft tillfälle 

 att iakttaga algen i fråga under denna tid. Ett fertilt exemplar fann jag dock i 

 slutet af september. 



Arten träffas i sublitoralregionen, epiphytisk på FurccUaria fastigiata och 

 Phyllophora Brodiaei, ofta intrasslad i grenarna af Rhodomela suhfusca och Polysi- 

 phonia nigrescens. — Ystad, Simrishamn, Kivik, Hvitemölle, Knäbeck. 



Stictyosiphon tortilis (Rdpr.) Reinke, Atlas p. 47, Taf. 31 — 32. 



Mellan de båda af Areschoug i Bot. Not. 1876 n:r 2, p. 1 uppställda Phloeo- 

 spora-artevna, PM. tortilis och Phl. suharticidata, har Reinke iakttagit talrika öfver- 

 gångsformer och på grund däraf åter förenat dem till en art, Stictyosiphon tortilis 

 (Rdpr.) Reinke. »Bei aufmerksamen Suchen», säger Reinke bl. a. »findet man 

 gelegentlich Exemplare, deren einer Ast zu Phl. suharticidata, deren anderer zu Phl. 

 tortilis nach den Diagnosen Areschotjg's gezogen werden müsste». — De exemplar, 

 jag funnit vid skånska ostkusten, stämma till alla delar väl öf verens med Are- 

 scHOUGs beskrifuing på Phl. tort dis i Bot. Not. 1876 samt Gobi s figurer på denna 

 art (Gobi, Die Brauntange des Finnischen Meerbusens, Tab. II, Fig. 12 — 16). 

 Någon Phl. suharticidata Aresch. eller någon öfvergångsform till denna har jag ej 

 iakttagit. Arten förekommer sublitoral, vanligen på 3—5 m. djup som epiphyt på 

 Fucus. — Simrishamn, Kivik, Hvitemölle. 



Dictyosiphon hippuroides (Lyngb.) Kütz. — Areschoug, Bot. Not. 1873, 

 p. 165; Kjellman, Handbok I, p. 51. 



De Diet. hippuroides-exemplar, som iakttagits vid Skånes östra och södra kust, 

 öf verensstämma med Diet. hippuroides Areschoug, Alg. Scand. exs., n:r 321 

 och skilja sig från Diet. foeniculaceus hufvudsakligen genom sin förgrening, sin 

 mörkare färg samt sin flerskiktade bark i thallus' nedre del. Ostersjöexemplaren 

 äro mera finförgrenade och något ljusare än Västkustexemplaren af samma art, 

 hvilket också tydligt framgår af en jämförelse mellan ofvaunämnda exsiccatexemplar 

 (Dalarö) och n:r 105 och 320 (Bohuslän) i samma exsiccatverk. Så kraftigt ut- 

 vecklade, groftrådiga exemplar som de båda sistnämnda har jag ej funnit vid 

 Skånekusten. 



Sublitoral, epiphytisk på Chordaria, Fucus m. fl. Sporangier i juli — september. 

 — Simrishamn, Kivik. 



Diet. foeniculaceus (Huds.) Grev. — Areschoug, Bot. Not. 1873, p. 168; 

 Kjellman, Handbok I, p. 50. 



Mina exemplar af denna art öfverensstämma med Diet. foeniculaceus Areschoug, 

 Alg. Scand. exs., n:r 103 och 319. — Såsom olika författare påpekat, komma de 

 båda Dictgosiphon-arterna, hippuroides och foenicîdaceus, hvarandra stundom ganska 

 nära. I all synnerhet är detta förhållandet i Östersjön, där Diet. hippuroides starkt 

 reduceras. Ofta kan det vara ytterst svårt att afgöra, om ett visst exemplar skall 

 föras till den ena eller andra af dessa båda arter. (Om skillnaden se föregående art.) 



é 



